Slägtet Mallotus. 645 
täres här nästan endast af obemedladt folk samt köpes kappvis, men 
i Ryssland och England är, den deremot i detta afseende högt 
värderad. Uti ”Finlands Fiskar” uppgifves, att den i S:t Pe- 
tersburg under fastan stundom betalas med 15 kopek stycket. 
Hos oss har den, såsom redan är antydt, hufvudsakligen blott 
värde såsom foderfisk och såsom agn vid fångst af andre fiskar, 
i hvilket senare afseende den äfven såsom död med fördel kan 
användas. Den fångas i synnerhet med fina notar, men äfven 
"med sänkhåfvar. 
Anm. Den i Hvita Hafvet förekommande norsen betraktas af F. A. 
SMITT (anf. st.) såsom en skiljaktig form, hvilken upptages under benäm- 
ningen Ösmerus spirinchus (PALLAS). Den utmärker sig från vår nors fö- 
reträdesvis derigenom, att analfenans höjd innehålles omkr. 12 ggr i af- 
ståndet mellan framkanten af öfverkäksbenets ledknöl och spetsarne af de 
mellerste strålarne i stjertfenan; och derigenom, att afståndet mellan nämnda 
framkant och ryggfenan är märkbart mindre än hälften af det först nämnda 
d:o!). Enligt PALLAS (Zoogr.) lär denne nors äfven förekomma i floden Ob. 
III. Slägtet Mallotus, G. Cuvier. 1829. 
(Regne Animal, 2:e ed. Tome II, pag. 305. — 1829). 
Kroppsformen liknande den hos föregående slägte, men 
kroppen är täckt af mycket små fjäll. Hos den fullvuxne hanen 
äro de fjäll, som sitta strax ofvan sidolinien och på sidorna 
af buken större samt tillspetsade och något utstående, och bil- 
dande på båda ställen å hvardera sidan ett långsgående lud- 
digt band. Sidolinien är nästan fullständig. Munnen är me- 
delmåttig, med något framskjutande underkäke, och beväpnad 
med endast små spetsiga tänder, sittande i enkel rad på mel- 
lankäks- och öfverkäksbenen, på underkäken, plogbenet, gom- 
benen och mesopterygoidbenen, och bildande ett elliptiskt fält 
på tungan. Gälräfständerna likna dem hos föreg. slägte. Gäl- 
hinnans strålar S—10. Fenorna medelmåttigt stora, och anal- 
1) SMITT uppgifver, att afståndet mellan framkanten af öfverkäksbe- 
nets ledknöl och ryggfenan hos vår nors i slomstadiet utgör 49.2 procent 
af afståndet mellan nämnde framkant och spetsarne af de mellerste strå- 
larne i stjertfenan, och i storslomstadiet 50.1 d:o af det senare afståndet; 
och att hos Hvita Hafvets nors i slomstadiet det förra afståndet utgör 
47.4 procent och i storslomstadiet 47.9 d:o af det senare d:o. 
