662 Slägtet Mallotus. 
tydt, men tiden för återgången är enligt Cornruetr något Vex- 
lande, och synes vara beroende af meteorologiska förhållanden. 
Kommer våren tidigt, med mildt väder, så att snön hastigt 
smälter och en mängd snövatten kommer ut i fjordarne, så går 
loddan snart efter leken ut till hafs igen, men om frost och 
köld inträffa och vädret håller sig kallt tills ut i Juni månad, 
så förblir den längre qvar i trakten af lekställena. PaALrras an- 
för, att understundom 2 till 3 och ända till 10 stycken fästa 
sig tillsamman med de förlängda fjällen ofvan sidolinien så 
starkt, att, när en af dem upptages ur vattnet, de andre följa 
med, och han tror, att detta har samband med fortplantningen. Då 
endast hanarne äro utrustade med sådana fjäll, så kan det blott 
vara de, som sålunda fästa sig tillsamman, och ändamålet der- 
med är svårt att förklara, så vida det icke häntyder på något 
slags strid mellan dem. — Loddan har liksom norsen en vidrig 
lukt, och detta gör, att den icke användes till föda af någre 
andre än Grönländarne, men man antager, att denna lukt gör 
den så mycket smakligare för roffiskarne, och den har på grund 
deraf ett högt värde såsom agn, och anses "vara 1 sådant afse- 
ende det bästa, som man kan få till fångst af torsk, sej, lån- 
gor, hälleflundra m. fl. fiskar, och till följd deraf är storfisket 
i Norska Finnmarken i hög grad beroende af loddefisket derstä- 
des, så mycket mera som det, enligt hvad ofvan blifvit antydt, 
är loddan som vid sin ingång till kusten drager de förföljande 
roffiskarne med sig dit, och äfven drager dem med sig deri- 
från, då den aflägsnar sig. Loddefisket är emellertid, såsom 
redan är anfördt, betydligt vexlande, och kan stundom helt och 
hållet uteblifva, åtminstone på en del trakter, och deraf följer, 
att äfven Finmarkens storfiske är underkastadt betydliga vexlin- 
gar. Enligt de af Sars (anf. st.) lemnade uppgifterna har man 
beräknat, att i Vest- och Östfinmarken tillsamman år 1875 
fångades närmare 20 millioner loddor, men under somliga af 
de föregående och efterföljande åren blott 5—6 millioner. Den 
fångas, såsom ofvan är antydt, dels genom upphåfning och dels 
med mindre notar. 
Den vid Grönland förekommande loddan (Mallotus arcticus (FABRI- 
cIUS) F. A. SmMITT), som blott utgör en föga afvikande form af samma art 
som den Norska och utan tvifvel äfven som den, som förekommer vid Kamt- 
schatka och öarna mellan Asien och Nordamerika samt vid denne verlds- 
dels nordvestra kust, företer enligt SMITT några obetydliga skiljaktigheter 
