666 Slägtet Thymallus. 
munnen är öppen, äro käkarne lika långt framstående, och då 
den är sluten, räcker den öfre mycket litet framom den undre. 
Pannan ofvan ögonen är stundom plattad och stundom något 
konvex. Underkäken räcker tillbaka ungef. midt under ögat, 
och dess längd utgör ungef. !/, af hufvudets d:o. Nosen är 
kort, och dess längd innehålles i allmänhet hos de äldre 22/, 
till 3 och hos de yngre omkr. 3?/; ggr i hufvudets d:o, och 
dess bredd öfver: nosknölarne utgör hos de äldre ungef. ?/, af 
dess längd, och är hos de yngre föga mindre än denna senare, 
samt innehålles omkr. 4 till 4!/, ggr i hufvudlängden. Ögo- 
nen äro af” medelmåttig storlek, och deras längddiameter inne- 
. hålles hos de äldre omkr. 41/, till väl 5, och hos de yngre 
omkr. 3?/; ggr i hufvudlängden, och är hos de förre betydligt 
mindre än pannans bredd midt öfver dem, men hos de yngre 
nästan lika med denne senare, eller ock större än den samma. 
Munnen är liten, och munvinkeln är framom och bakre änden 
af öfverkäksbenet är ungef. under ögats framkant. Öfverkäksbenet 
är kort och i förening med jugalbenet jemförelsevis högt. Dess 
längd innehålles hos de äldre omkr. 3!/, till något öfver 31/, 
och; hos de yngre omkr. 32/; ggr i hufvudets d:o, och dess höjd, 
med inberäkning af jugalbenet, utgör något mera än !/, af dess 
längd. Näsborrarne sitta nära intill hvarandra, och hos de äl- 
dre närmare ögat än nosspetsen, och hos de yngre ungef. midt 
emellan båda, och den bakre är njurformig och den främre oval. 
Hos de äldre är öfverläppen å nosspetsen och underläppen å 
spetsen af underkäken temligen tjocke och mjuke. Bakom mel- 
lankäksbenen bildar munnens slemhud en tvärgående flik eller 
duplikatur, som undertill betäcker främre änden af plogbenet. 
Lockets och underlockets bakre kant är stundom mera och stun- 
dom mindre bågböjd, och det förra har denne kant stundom 
rät och stundom grundt urbugtad. Gälhinnorna förhålla sig på 
samma sätt som hos föregående, och äro icke förenade, utan 
den venstra ligger framtill öfver den högra. Hvardera har 9 
till 11 (vanligen 9—10) strålar, som äro breda. Vi hafva 
stundom å venstra gälhinnan räknat 11 och å den högra 10 . 
strålar, och stundom å den förra 10 och å den senare 9 d:o. 
Gälöppningarne äro store, och sträcka sig fram under midten af 
ögonen. — Tänderna äro små, men temligen långa, tillspetsade 
och vid spetsen krökta, och sitta i enkel rad på käkarne och 
gombenen, ehuru de på de sist nämnda sitta något alternerande 
