Harren. 671 
gament den nedre mycket korte grenen å posttemporalbenet är 
fästad, emedan o. opisthoticumi, till hvilket den eljest vanligen 
fäster sig, saknas. O. pteroticum är, liksom hos laxarterna, för- 
sedt med ett temligen långt och tillspetsadt bakät utskjutande 
utskott, och dess öfre kant företer ojemnheter och slemkanaler, 
som likna dem hos dessa. &O. prooticum liknar i det närmaste 
det hos rödingen, och har en vertikal rygg under ledgropen för 
den främre delen af hyomandibularbenets öfre ledknapp. 0. 
sphenoticum har ofvan nämnde ledgrop ett åt sidan utstående, 
kort och afhugget utskott, som här baktill begränsar ögonhålan, 
och som icke af denna beskaffenhet förefinnes hvarken hos lax- 
arterna eller norsen. Ett väl utbildadt basisphenoidben före- 
finnes, ungef. liknande det hos laxarterna. Alisphenoidbenet är 
väl utbildadt och icke poröst såsom hos laxarne, och orbitosphe- 
noidben saknas, hvadan skiljeväggen mellan ögonhålorna är blott 
-hinnartad. Parasphenoidbenet liknar fullkomligt det hos lax- 
arterna, och är, sedt från sidan, bakom midten bågböjdt. Sido- 
silbenen äro mera utbildade än hos norsen och ungef. så som 
hos laxarterna, men de afvika från dessas derigenom, att de äro 
mera hoptryckta (framifrån bakåt) och vertikalt stälda, med 
den tunne yttre kanten rigtad rätt utåt. Luktnerverna gå ge- 
nom brosket innanför dem. Öfra silbenet är mycket tunnt, 
men temligen stort, nästan elliptiskt och framtill något litet 
utbredt, och det når nästan fram till den allra främste änden 
af ethmoidbrosket, som är afrundad, med antydning till en 
trubbig vinkel i midten. Plogbenet liknar i det närmaste det 
hos rödingen, och är baktill å undra sidan långs åt något ur- 
hålkadt och gropigt, med ojemna inskärningar i bakre kanten, 
och framtill, litet bakom främre änden, något tjockare och der 
bärande tandfältet. Hjessbenen hafva sine horisontelle, samman- 
stötande delar störst, och desse delar äro följaktligen icke, så- 
som hos laxarne och till större delen äfven hos norsen, åtskilde 
genom öfre nackbenet, hvilket, enligt hvad redan är anfördt, af 
dem betäckes. Pannbenen likna mest laxarnes, ehuru de äro 
tunnare, med mindre ojemn och strålig skulptur. De äro ge- 
nom hjessbenen afskilda från öfre nackbenet, och deras bakre 
transverselle kant är nästan alldeles jemn. Framtill nå de 
ungef. lika långt fram öfver ethmoidbrosket, som hos laxarne, 
och på långt när icke så långt som hos norsen eller loddan. 
Hyomandibularbenet har upptill, för artikulationen med det 
