Guldlaxen. 683 
2!/; till 2!/, ggr i hufvudets d:o. Ofvan den yttre delen af 
deras bas hafva de ett bihang, bärande några få förlängda fjäll 
och ej räckande fullt till midten af deras längd, och å undra 
sidan äro de vid basen täckta af några stora fjäll, af hvilka 
de längsta räcka ungef. till deras midt. — Stjertfenan är 
af medelmåttig storlek (längden af dess längste strålar ut- 
görande ej fullt ?/; af hufvudets d:o) och djupt inskuren, 
så att dess mellerste strålar icke äro hälften så långe som de 
längste. Den har 19 fullständige strålar, af hvilka den ytterste 
å hvardera sidan icke är grenig, samt ofvan 7 till 8 och nedan 
6 till 7 stödjestrålar. — Fjällen äro särdeles utmärkande: 
mycket stora samt temligen hårda och tjocka och fast sittande, 
och å deras frie delar sträfva af bakåt rigtade taggar, ehuru 
de på olike kroppsdelar äro vexlande i storlek och form. De 
äro såsom vanligt spånlikt lagda och inskjuta långt mellan 
hvarandra, men på kroppssidorna äro de långsgående raderna 
särdeles i ögonen fallande, på grund af deras vexlande storlek. 
Mellan slutet af ryggfenan och bukfenans fäste äro 8 långsgå- 
ende fjällrader, af hvilka sidoliniens fjäll bildar den 5:te, upp- 
ifrån räknad, och af hvilka de, som nedtill begränsa nämnda 
linie, äro störst. Ett af dessa på detta ställe hos ett exemplar 
af omkr. 460 mill:s totallängd är 15—16 mill. långt och om- 
kring 23 d:o högt eller bredt. Ett fjäll af sidolinien på nämnda 
ställe är hos samma exemplar 12 mill. långt och 22 d:o högt. 
Ett d:o å samma ställe i raden näst ofvan sidolinien är 13 
mill. långt och 19 d:o högt. De på buksidan äro äfven af be- 
tydlig storlek, och af dem äro de störst, som undertill betäcka 
basen af bukfenorna, och de der strax framom samt äfven de 
strax bakom dessa fenor. Kroppssidornas största fjäll äro längre 
fram på de samma nästan rektangulära, men något längre till- 
baka äro de så väl som de andra fjällen derstädes nästan half- 
cirkellformiga, med den i huden instuckne änden tvärt afhug- 
gen och med den frie bakre änden ojemnt afrundad. Sidoliniens 
fjäll äro kortare än de andra, och bilda ett cirkelsegment, som 
är mindre än en halfcirkel, med den instuckne kanten något 
trubbvinklig i midten, och med den frie kanten inskuren i mid- 
ten bakom slemkanalen samt för öfrigt mycket ojemn. Såsom 
cycloidfjäll äro alla å den instuckne änden försedda med tätt 
stående vågiga koncentriska streck, men dessa förefinnas icke å 
den frie änden, som deremot å yttre sidan är beväpnad med 
