Guldlaxen. 685 
fande dess allmänne form, så har det baktill ungef. samma 
något nedplattade utseende som norsens, och dess främre eller 
nosafdelning är liksom hos den senare smalare och mera utdra- 
gen än laxens, men, betraktadt från sidan, är det dock baktill 
högre än norsens, och parasphenoidbenet företer baktill samma 
bhågformiga böjning, som hos laxen. Dess största bredd baktill 
innehålles 2:ne ggr i dess längd, och dess största höjd utgör 
något mera än ?/, af den förra. Benen å dess öfra sida, d. v. s. 
hjessben, pannben etc. äro släta och glänsande. Basilarbenet 
är å sidorna konvext och med antydning till den ampullära 
ansvällning, som der förefinnes hos norsen, och upptill är det 
genom sidonackbenens ledknappar,som här sammanstöta med hvar- 
andra, utestängdt från nackhålet. Sidonackbenen omsluta helt 
och hållet detta hål, och sammanstöta upptill med det öfra 
nackbenets vertikale del, från hvilken de således icke, såsom 
vanligt hos de förut afhandlade Salmoniderne, äro afskilda ge- 
nom primordialkraniets brosk. Öfra nackbenet har liksom hos 
norsen ett mycket litet bakåt utstående utskott, men dess öfre 
horisontelle del är liksom hos harren nästan helt och hållet 
täckt af de här med hvarandra sammanstötande hjessbenen. 0O. 
epotica äro föga utstående, och deras korta, aftrubbade, bakåt 
rigtade utskott eller mest konvexa parti utskjuter föga längre 
tillbaka än det korta utskottet å öfra nackbenet. OO. pterotica 
äro baktill aftrubbade och ej så långt utstående bakåt som o. 
epotica, samt bära såsom vanligt å sin undra sida ledgropen 
för den bakre af de båda öfre ledknapparne å hyomandibular- 
benet. Dessa ben äro olika dem af de föregående Salmoniderne 
derigenom, att deras yttre kant är omviken och bildar en tem- 
ligen högt uppstående, tunn benlamell, och deras inre öfre kant 
är utvidgad inåt och sammanstöter med hvartdera hjessbenet, 
samt bildar i förening med det och till någon del bakom det 
med 0. epoticum och framtill med pannbenet ett hvalf öfver 
den store och .djupe grop, som förefinnes mellan o. epoticum, 
pteroticum och sphenoticum. O. opisthotica äro små och tunna, 
liksom hos norsen, men nedtill bredare än dennes. De sträcka 
sig blott helt litet in på undra sidan af o. pterotica och exoc- 
cipitalia samt hafva ett mycket litet utstående utskott, vid 
hvilket medelst ett starkt ligament den nedre ganska långe 
grenen å posttemporalbenet är fästad. O. prootica likna dem 
hos harren, och hafva liksom hos den och rödingen å yttre sidan 
