Guldlaxen. 691 
Guldlaxen är nästan en uteslutande tillhörighet för Norges 
fauna, och den har der företrädesvis sitt tillhåll i de djupe fjor- 
darne vid Bergens Stift (Correrrt). I närheten af någon Svensk 
hafskust har den, så vidt kändt är, blott en enda gång blifvit 
anträffad. Enligt tidn. Stockholms Dagblad (landsortsuppl.) 
1880, N:o 279 hade den 19 November s. å. ett 484 mill. långt 
exemplar blifvit taget på backa i fjärden mellan Koster och 
Tisteröarna. Den skulle derstädes emellertid icke vara obekant 
för fiskarena. Enligt oss benäget lemnadt meddelande härleder 
sig denna uppgift från Konservator C. A. Hansson. Det är i syn- 
nerhet under sommarmånaderne och hösten, som den torgföres 
i Bergen i Norge, och Corrett har der under en dag i Augusti 
sett 20 exemplar på fisktorget, samt den följande dagen nästan 
lika många. Sjelfve hafva vi äfven haft tillfälle att iakttaga 
den derstädes, ehuru icke i der mängd. Enligt samme förfat- 
tare har den en och annan gång blifvit tagen i granskapet af 
uthamnarne utanför Flekkefjord, och en gång på 100 framnars 
djup utanför Langesund, nära mynningen af Ohristianiafjorden, 
äfvensom oftare i granskapet af Stavanger. Norr om Bergen 
förekommer den enligt Ström vid kusten af Söndmöre, der en 
gång en mängd af den funnos flytande döde i hafsytan (natur- 
ligtvis uppkomne från stort djup och genom de i kroppen in- 
nehållna gasernas expansion; uppvräkta på vattnet). Längre 
norr ut förekommer den enligt nämnde författare i Trondhjems- 
fjorden, i trakten af Bodö äfvensom ända upp i trakten af 
Tromsö, eller något söder om denna stad. — Utom Norge har 
den enligt WistHErR!) en gång blifvit uppkastad på stranden 
vid Blaavands Huk på Jylland, och enligt C. G. J. PEtERSEN?) 
har ett exemplar erhållits vid Skagen och ett d:o vid Hirtshals. 
Beträffande dess lefnadssätt känner man endast, att den är 
en djupvattensfisk, som i synnerhet håller sig i de djupe fjor- 
darne, hvarest den fångas på 100 och öfver 100, ja enligt Cor- 
LETT stundom på 300 famnars djup. Dess mycket stora ögon 
och den omständigheten, att den- vid fångsten ofta blir som man 
säger sprängd af de expanderande gaserna, så att ventrikeln ut- 
skjutes i svalget eller munnen, bevisa att den tillhör stort djup. 
1) Naturhist. Tidsskr. 3:dje Rekke, 12:te Bd. p. 45. 
2) Videnskab. Meddelelser fra den mnaturhist. Foren. i Kjöbenhavn 
1884, p. 159. 
