Strömsillen. : 695 
cirkelformig rad af omkr. 7 tänder. — Ryggfenan börjar på 
ett afstånd från mnosspetsen som innehålles omkr. 23/, ggr i 
totallängden, och således är något mindre än hos föreg. art, och 
liksom hos denna är den kort och framtill hög och tillspetsad. 
Dess höjd utgör något mera än 1/, af hufvudets längd, och är 
ungef. dubbelt större än dess längd. Den har 10 till 11 strå- 
lar af samma beskaffenhet som hos föreg. art. — Analfenan 
börjar på ett afstånd från bukfenornas fästen, som innehålles 
ungef. 4 ggr i totallängden och är betydligt större än det 
samma mellan bröst- och bukfenornas d:o, och den är af ungef. 
samma byggnad och form som hos föreg. art. Dess höjd utgör 
något mera än "!/, af hufvudets längd och ungef. 3/, af dess 
egen d:o. Den har 12—13 strålar af samma beskaffenhet som 
hos föreg. art. — Bröstfenorna hafva sina sneda fästen långt 
nere vid bukkanten, och äro af en elliptisk och snedt tillspet- 
sad form. Deras längd utgör något mera än 1/, af hufvudets 
d:o, och de hafva 13 till 14 strålar. — Bukfenorna äro fä- 
stade något framom slutet af ryggfenan och på ett afstånd från 
bröstfenornas fästen, som är något mindre än hufvudets längd 
och som innehålles omkr. 5!/, ggr i totallängden. Deras längd 
innehålles omkr. 2!/, ggr i hufvudets d:o, och de hafva 11 
strålar, af hvilka den ytterste är mycket mindre än den 2:dre 
samt motsvarar den rudimentäre strålen hos de föregående, men 
är här något mera utbildad än hos dem. — Stjertfenan, hvars 
längste strålars längd utgör ungef, ?/; af hufvudets d:o samt 
är mera än dubbelt större än dess mellerste strålars d:o, är 
djupt inskuren, med tillspetsade hörn, och har 19 fullständige 
strålar, af hvilka den ytterste å hvardera sidan icke är grenig, 
samt ofvan och nedan 9 till 10 stödjestrålar, som äro temligen 
starkt utstående. — Fjällen äro, liksom hos föregående art, 
mycket stora, men mycket tunna och för det mesta lätt affal- 
lande, med undantag af en del på ryggen, De största äro äf- 
ven här de, som tillhöra den näst under sidolinien varande ra- 
den. Hos yngre exemplar äro de för det mesta släta, eller ock 
hafva endast en del af dem på rygg- och buksidorna otydliga 
spår till taggar på sine frie delar. Hos äldre exemplar äro 
fjällen på ryggen och en del af dem på buksidan i allmänhet 
på sine frie delar sträfva af mycket små bakåt rigtade taggar, 
som äro betydligt svagare utvecklade än de hos föregående art, 
och på kroppssidornas fjäll, hvars frie kanter äro mer eller 
