Slägtet Coregonus. 703 
betraktas såsom roffiskar. Deras ägg äro små och i allmänhet 
talrika, och åtminstone de hos oss förekommande äro höstlekande'!). 
Anm. 1. Beträffande desse fiskars tandbeväpning inskränker man sig 
i allmänhet till att säga: dels att de sakna tänder och dels att dessa, då 
de finnas, äro ytterst små och rudimentära samt affallande. Enligt våra 
iakttagelser å våra inhemska arter äro tänderna visserligen mycket små och 
rudimentära, och hafva knappast någon funktionel betydelse, men de sak- 
nas 1 allmänhet icke helt och hållet, utan förekomma nästan alltid på åt- 
minstone ett par ställen i munnen, ehuru de lätt kunna förbises, dels på 
grund af sin litenhet och dels på grund deraf, att de äro dolda i eller af 
slemhuden, och stundom icke blifva synliga förr än vid dennas borttagande. 
Hos alla både siklöjor och egentlige sikar är den nedplattade tungan be- 
väpnad med ett ovalt eller aflångt fält af ytterst små, men temligen fast 
sittande tänder, och hos de förre förefinnas vanligen derjemte i slemhuden 
på den främre änden af underkäken några få mycket fina och rörligt fä- 
stade, men något längre tänder, hvilka äfven vanligen derstädes förekomma 
hos de större och kraftigare formerne af egentlige sikar och stundom äfven hos 
förkrympte gråsikar. Alla egentlige sikar hafva dessutom temligen långa, 
men ytterst fina och rörligt fästade tänder i enkel rad vid eller innanför 
nedre kanten å mellankäksbenen, hvilka tänder deremot helt och hållet: 
saknas hos siklöjorna?). Hos de mindre, till dessa senare sig närmande 
sikarne sitta dessa tänder vid nämnde kant merendels blott i slemhuden, men 
hos de större formerne äro de något mera utbildade, och sitta fästade på små 
ihålige knölar eller utstående ojemnheter på eller innanför samme kant å 
dessa bens inre sida, dock äfven der rörligt fästade och vanligen tillbaka- 
böjda och dolda i slemhuden. Dessutom förefinnas hos de större sikarne i 
allmänhet på hvartdera gombenet ett par eller tre eller t. o. m. flera dy- 
lika tänder. som stundom derstädes sitta temligen fast i en långsgående 
fåra, och blifva synliga, då slemhuden försigtigt borttages. Dessa tänder 
saknas så väl hos siklöjorna som hos de mindre, till dessa sig närmande 
sikarne. — Ehuru dessa rudimentära tänder, såsom redan nämndt, sakna 
funktionel betydelse, kunna de dock hafva en genetisk och systematisk så- 
dan, och det synes antagligt, att deras närvaro antyder, att siklöjorna och 
sikarne härstamma från former, som varit utrustade med mera utvecklad 
tandbyggnad, hvilken så småningom blifvit reducerad, eller abortierat, sedan 
1) För en stor: del af det rika material för utredandet af de till 
detta slägte hörande inhemske formerne, som Upsala Universitets Zoo- 
logiska museum eger, står detta i förbindelse till Doktor FR. SÖDER- 
LUND, som till det samma förärat talrika! exemplar från diverse olika 
lokaler, och vi anse oss här böra uttala ett tacksamt erkännande af 
denna hans för Universitetet välvilliga frikostighet. 
2) KRÖYER (Danmarks Fiske, 3:dje Bd. p. 55), som i allmänhet 
noga sett sig före, upptager i slägtkarakteren för Coregonus »faa og 
meget fine Tender paa Mellemkjebebenene og stundom paa Underkjze- 
bebenet i en Rekkep. 
