708 Slägtet Coregonus. 
Coregonus albula, F. A. Smitt: Kritisk förteckning öfver de i Riksmuseum 
befintliga Salmonider; K. Sv. Vetenskaps Akademiens 
Handl. Bd. 21. N:o 8, pag. 285, tafl. IV, fig. 61. (Särsk. 
aftr.). — 1886. ä 
Dess vanliga Svenska namn är Siklöja. På olika trakter har den för 
öfrigt diverse olika namn. I Dalsland kallas den Wimma. I Småland be- 
nämnes den Småsik, och vid Venern och vestra kusten af Vettern hafva vi 
hört den kallas Sil. Enligt C. R. SUNDSTRÖM!) kallas ynglet af den vid 
norra Vettern Blålöga. Enligt GISLER?) benämnes den i Norrland Stint, 
Rabboxe och Småäling. Enligt Skand Fauna kallas den i Dalarne Blickta 
och i Helsingland Löja, hvilket namn den enligt WIDEGREN äfven i trak- 
ten af Luleå bär gemensamt med den verkliga löjan, och vi hafva hört 
samma namn vid östra kusten af Vettern. Enligt HJ. WIDEGREN?) kallas 
den i Vesterbotten Sillack. Enligt S. W. TENOW lär den i Vermland stun- 
dom kallas Stinta. Enligt skriftligt meddelande af framl. Doktor A. RB. 
ÅBEBG kallas den i Skåne vid Wombsjön Sik. Enligt P. OLSSON?) benäm- 
nes den i Jemtland stundom Smärling och någon gång Rabboxen, hvilket se- 
nare namn den enligt FIL. TRYBOM ?) äfven bär vid Storlögdasjön i Ume Lapp- 
mark. I Norge skall den enligt Skand. Fauna kallas Lakesild, Skadd och 
Wemme, från hvilket sist nämnda namn sannolikt det i Dalsland förekom- 
mande namnet Wimma härleder sig. 
Anm. Uti sin Vestgöta-Resa, tryckt 1747, beskrifver LINNÉ (pag. 
231) en liten 6 tum (vrkm.) lång sikartad fisk, som han vid sjön Ånim- 
men i Dalsland erhållit, fångad i denna sjö och vid den känd under be- 
nämningen Wimma, och som han derför & anförda stället kallat Ånims- 
Wimma. Då han strax efter beskrifningen anför, att ”utom denna Wimma 
finnes i samma sjö också en Siklöja, som är stor som Sik, af !/, alns längd, 
helt åtskild ifrån den förra Wimman”, så är det tydligt för det första, att 
han icke uppfattat Ånims-vimman såsom någon siklöja "), och för det andra, 
att han med den benämningen afser en fisk, som är mindre än den stora 
siklöjan. Om denna senare har han sannolikt endast fått kunskap genom 
berättelser, och med den har han således icke varit i tillfälle att jemföra 
Wimman, och blott på grund af den honom meddelade folktron har han 
ansett båda såsom skilda. Äfven har det för LINNÉ utan tvifvel varit af 
1) Bidrag till kännedomen af Örebro läns Vertebratfauna, pat: 
2) K. Svenska Vet. Akad:s Handl. 1753, pag. 196. Under de båda 
senare benämningarna inbegripas utan tvifvel äfven yngre och mindre 
ex. af Coreg. lavaretus. 
3) Handl. rörande Landtbruket m. m. 24 del. 1866, p. 43. 
4) Öfvers. af K. Vetensk. Akad:s Förh. 1876, N:o 3, pag. 138. 
5) Nordisk Aarsskift for Fiskeri 1884. 
6) Detta bestyrkes äfven deraf, att han i senare skrifter, t. ex. 
Systema Nature, 10:de uppl. och Fauna Svecica, 2:dra uppl. icke stäl- 
ler den närmast intill hans Salmo Albula eller siklöjan. 
