» Siklöjan. 709 
afgörande betydelse, att fisken af folket i trakten hade erhållit ett eget 
från siklöjans skiljaktigt namn: Vi hafva emellertid under en resa i denna 
trakt erfarit, att man numera derstädes med namnet Wimma afser den der 
förekommande siklöjan i allmänhet "!), så väl större som mindre, äfvensom att 
detta namn sannolikt icke har sin grund i någon öfvertygelse, att Dals- 
lands siklöja skulle vara skiljaktig från den i andra trakter af Sverige, utan 
sannolikt, såsom redan ofvan är yttradt, har sitt ursprung i det Norska 
namnet Wemme.. Den som först fästat uppmärksamheten derpå, att LINNÉS 
Salmo Wimba är en siklöja, är S. NILSSON i Prodromus Ichthyologie Scan- 
dinavice, men han har med den identifierat just den stora, att man så må 
säga, förvuxna siklöja, som förekommer i Ånimmen, och som LINNÉ enligt 
ofvan icke afsett med det gifna namnet, och följaktligen gjort en oriktig 
tillämpning af det samma, sannolikt under den förutsättning, att Ånims- 
vimman i allmänhet, både större och mindre, till arten vore skild från den 
vanliga siklöjan. Uti Skandinavisk Fauna har han gjort på samma sätt, 
men har der tillika yttrat den åsigten, att Wimman knappt kan vara nå- 
got annat än en form af samma art som den vanliga siklöjan, och han 
beskrifver en mellanform mellan båda, som han erhållit från Dalsland, och 
som lemmar ett tydligt stöd för nämnda aåsigt. Uti sitt stora och grund- 
liga, ofvan citerade arbete öfver Riksmusei Salmonider har F. A. SMITT i 
öfverensstämmelse med S. NILSSON upptagit den vanligen större och högre 
och med något mindre hufvud försedda siklöjan, så väl förekommande i 
Dalsland som i andra trakter, såsom en distinkt, om ock ej konstant form, 
under det gamla af LINNÉ anförda namnet vimba, men. enligt förtecknin- 
gen har han icke haft att tillgå exemplar från den af LINNÉ uppgifna lo- 
kalen Ånimmen, utan uppgifver för de der uppräknade exemplaren dels 
Dalsland i allmänhet såsom lokal samt dels diverse andra lokaler. Den af 
honom för denne form anförda väsendtliga karakteren, hvarigenom den skil- 
jer sig från den vanlige formen af siklöja (Cor. albula), är den, att huf- 
vudets längd, räknad från främre kanten af nosknölen till bakre kanten af 
underlocket, utgör mindre än 19 procent af afståndet mellan samme främre 
kant och spetsarne af de mellerste strålarne i stjertfenan, då deremot hos 
den senare f(albula) hufvudets längd utgör mera än 19 procent af samma 
afstånd. Dertill lägges, att afståndet mellan framkanten af nosknölen och 
bakre kanten af förlocket ungef. midt för den nedre delen af suturen mel- 
lan locket och underlocket (”mellanhufvudets längd”) är hos vimman min- 
dre och hos den vanliga siklöjan större än 14 procent af det nämnda af- 
ståndet mellan nosknölen och spetsarne af de mellerste strålarne i stjert- 
fenan (”kroppslängden”)?). Vi hatva haft tillfälle att undersöka talrika å 
här varande universitets zoologiska museum befintliga siklöjor så väl från 
1) Enligt Skand. Fauna skulle dock fiskarena i trakten af Ånim- 
men skilja Wimman från siklöjan. 
2) O. M. REUTER har ungefär på enahanda sätt urskilt 2:ne for- 
mer (en med mera långsträckt och en med högre kroppsform) bland 
Finlands siklöjor. (Finlånds Fiskar, 2:dra häft. p. 19). Han har der- 
jemte fästat uppmärksamheten på variationerna i ögonens storlek. 
