Siklöjan. 711 
märkande för en konstant form, äfvensom att afstå från försöket att upp- 
ställa sjelfve formen såsom varande något annat än en individuel och lo- 
kal sådan. 
Beskr. Siklöjan ernår blott en ringa storlek, och dess 
totallängd stiger i allmänhet sällan till en fot eller 300 mill. 
och ändå mera sällan öfverstiger den detta mått. Vanligen är 
den 150 till 250 mill. Kroppsformen liknar i allmänhet myc- 
ket den af en sill, men vexlar betydligt, och är stundom mera 
smärt och långsträckt, och stundom mera hög och undersätsig, 
samt alltid mer eller mindre hoptryckt. Största kroppshöjden 
innehålles omkr. 4!/, till 6!/, ggr i totallängden från spetsen 
af underkäken till d:o af undre stjertfenfliken, och synes i allmän- 
het vara minst hos Vetterns siklöja, så vida denna icke är rom- 
stinn. Störste tjockleken innehålles vanligen omkr. eller något 
mera än 2:ne ggr i kroppshöjden, då buken ej är utspänd af 
rom eller mjölke, i hvilket fall den merendels är större än !/, 
af nämnda höjd. Stjertens höjd strax framom stjertfenan inne- 
hålles omkr. 14!/, till 19!/; ggr i totallängden samt omkr. 3 
till 3!/, ggr i hufvudets längd. Afståndet mellan nosspetsen 
och anus innehålles omkr. 12/, till 13/, ggr i totallängden. — 
Hufvudets längd är äfven underkastad vexlingar, samt inne- 
hålles omkr. 5 till 6 ggr i den ofvan nämnda totallängden, 
och är vanligen jemförelsevis minst hos dem, som äro störst, 
och den är vanligen hos dem, som äro stora, feta och höga, 
mer eller mindre märkbart mindre än största kroppshöjden, men 
hos dem som äro långsträckta och magra samt hos de mindre 
och förkrympta eller ock de yngre merendels större än nämnda 
«+ höjd. I proportion till kroppen synes hufvudet temligen litet. 
Det är framtill, sedt från sidan, trubbigt tillspetsadt, med den 
undre profilen något starkare uppstigande än den öfre är ned- 
stigande. Munnen är liten, med något uppstigande munspringa 
och med munvinkeln långt framom ögat, ehuru öfverkäksbenet 
räcker ett godt stycke bakom ögats framkant, dock icke till 
dess midt. De mycket små mellankäksbenen äro nästan hori- 
sontella eller för det mesta rigtade framåt, och deras höjd utgör 
blott ungef. !/; af nosens bredd öfver knölarne, och deras sido- 
ändar sluta ungef. under desse, Öfverkäksbenets långsgående, 
på sidan.af nosen varande del är, med inbegrepp af det framtill 
tillspetsade jugalbenet, af en nästan jemnbred, elliptisk och nå- 
got böjd samt vid bakre änden afrundad form. Detta bens 
