Siklöjan. i 
den nämnde blåsiken och de andre sikarne, och den urbugtning, 
som detta brosk har vid främre änden å undra sidan, är sma- 
lare och grundare ån hos dem, ehuru denna senare skilnad 
stundom är obetydlig. Vid betraktandet af den svagare bygg- 
naden af kraniet hos siklöjan är det anmärkningsvärdt, att för- 
beningen i mellanväggen mellan ögonhålorna, eller i orbitosphe- 
noidbenen, är väl så utbildad, som hos de egentlige sikarne. 
Suspensorial- och pterygopalatinapparaternas ben äro bildade 
ungef. på samma sätt, som sikarnes, och likna i det närmaste 
deras. De skiljaktigheter, som mellankäks- och öfverkäksbenen 
förete, hafva vi redan ofvan påpekat. Dertill får nu läggas, 
att underkäken äfven visar betydliga olikheter med den hos si- 
karne. Den är svagare och mindre hög. Hvardera underkäksgrenen 
höjer sig framåt hos bådadera, men denna höjning är dels min- 
dre och dels icke sträckande sig så långt fram, som hos sikarne, 
och der den upphör, sänker öfre kanten sig ej så tvärt ned 
emot grenens främre ände, som hos dem, utan den är der lång- 
samt sluttande framåt. 
De yttre könsskilnaderna äro ofta föga eller icke märkbara, 
ehuru honan ej sällan, i synnerhet då hon är romstinn, har en 
undersätsigare kroppsform, och största kroppshöjden innehålles 
enligt våra mäblningar i allmänhet hos hanen omkr. 5 till 6!/, 
och hos honan omkr. 4/, till 6!/; ggr i totallängden, och fö- 
reter således såsom naturligt är hos henne större vexlingar. 
Hos hanen äro bröst- och bukfenorna merendels något, ehuru 
icke betydligt längre än de hos honan i proportion till total- 
längden, men stundom är der ingen märkbar skilnad i detta 
så väl som andra afseenden. 
Siklöjan har hos oss en vidsträckt utbredning, och före- 
kommer från och med Skåne ända upp till Torneå Lappmark 
uti en mängd sjöar och större strömmar i de flesta landskapen, 
samt stundom äfven 1 hafvet i våra östra skärgårdar från Sö- 
dermanland och norr ut. Enligt F. A. Smitt!) förekommer den 
i Ifösjön vid Bäckaskog i Skåne, och vi hafva af framl. Doktor 
A. R. Åpere erhållit flera exemplar från Vombsjön i samma 
landskap, hvilken är den sydligaste lokalen för den i Sverige. 
Inom Småland förekommer den sannolikt i flere sjöar. Enligt 
Smitt finnes den i Helgasjön derstädes, och dessutom är dess 
1) Anf. st, tabula metrica IX, N:o 98. 
( 
