a Underslägtet Coregonus. (23 
Liknande iakttagelser hafva blifvit gjorda af Nössun och KLus- 
zINGER. Häraf är det således klart, att gälräfständernas be- 
skaffenhet är bestämmande för födans, men vi hälla det der- 
jemte antagligt, enligt den funktionella inflytelsen i allmänhet 
på organens utveckling och byggnad, att födoämnena å sin sida 
i längden kunna reagera på gälräfständernas beskaffenhet, och 
att sikar, som ursprungligen varit försedde med gröfre och färre 
gälräfständer, sedan de blifvit instängde i mindre vatten med 
riklig tillgång på Entomostraceer, men med fattigdom på blöt- 
djur, efter en lång följd af generationer erhålla talrikare och 
finare dylika tänder. Det är ock antagligt, att förändringen 
af dieten dessutom kan delvis föranleda en förändring af sikarnes 
byggnad för öfrigt. Under sådana förhållanden kan man lätt 
finna det naturligt, att sikarne äfven 1 afseende på gälräfstän- 
derna böra förete en betydlig vexling, och att den böjlighet i 
formbildning, som i allmänhet utmärker dem, äfven bör sträcka 
sig till dessa organ. — Den stora föränderlighet, som sikarne 
förete i nosens form, har egentligen sin grund i den olika eller 
vexlande utvecklingen af det fasta kraniets ethmoidbrosk, hvil- 
ket utgör den störste delen af dess främre ände, framom ögo- 
nen. Stundom är det längre och stundom är det kortare, stun- 
dom högre och stundom lägre, stundom tjockare och stundom 
smalare; och deraf följer en stundom längre och stundom kor- 
tare, stundom högre och stundom lägre, stundom tjockare och 
stundom tunnare nos och nosspets. Dertill kommer ofta en mer 
eller mindre märkbar mjukare förlängning af nosspetsen framom 
det fastare brosket, bildad af hud- och fettväfnad m. m., hvilken 
förlängning enligt vår erfarenhet i allmänhet hvarken är bun- 
den vid något visst kön eller vid lekdrägten, och ofta träffas 
lika mycket, om ej mera, utbildad hos honan som hos hanen, 
och lika så väl under sommaren som under hösten. Det synes 
oss sannolikt, att den beror af en rikligare tillgång på föda, 
emedan vi funnit den mest utbildad hos Venerns s. k. näbbsik, 
hvilken på grund af de vid inelfvorna befintliga fettmassorna 
synts oss vara fetare än våre andre sikar, och derför van- 
ligen äfven kallas fetsik. Att ett sådant på det hela mindre 
utbildadt parti som ethmoidbrosket, som är en qvarstod af pri- 
mordialkraniet, lättare kan vara underkastadt vexlingar än de 
hårda benen, tyckes vara naturligt. Formen af ethmoidbrosket 
utöfvar emellertid en viss inverkan på eller står i förbindelse 
