124 Underslägtet Coregonus. 
med formen af de ben, som med det samma stå i samband, 
eller af det kunna vara beroende. Derför äro t. ex. öfverkäks- 
benen vanligen längre hos dem, som hafva längre ethmoidbrosk, 
och mellankäksbenen högre hos dem, der det är högre vid nos- 
spetsen. Öfverkäksbenens höjd rättar sig i allmänhet mycket 
efter den af mellankäksbenen. 
Om de af Smitt å sid. 287 & 288 under arten Cor. lavare- 
tus uppstälde, till vår fauna hörande 3:ne former af högre och 
10 d:o af lägre värde, få vi anföra följande. De egentlige 
sikarne indelas först efter nosspetsens höjd (”altitudo plani api- 
calis rostri”) i 2:ne grupper. Den 1:sta gruppen är en lågno- 
sad (”Tapinorhyncehi” och derjemte ”pycnocentri”) omfattande 
dem, hos hvilka nosspetsens höjd är mindre än 15 procent af 
mellanhufvudets längd, d. v. s. afståndet mellan framkanten 
af nosknölen och bakre kanten af förlocket vid underlockets 
främre öfre vinkel. I allmänhet är hos denna grupp gälräfs- 
tändernas antal å den främste gälbågen större än 30. Till denna 
grupp hör blott 1 inhemsk underart: Coreg. wartmanmni. Under 
denna uppställas 4 varieteter eller former af lägre värde, förde- 
lade i 2:ne undergrupper. Den första af dessa undergrupper 
karakteriseras derigenom, att nosspetsens (”plani apicalis” rostri”) 
höjd utgör mindre än 61 procent af dess bredd. Denna åter 
omfattar 2:ne underafdelningar, af hvilka den första är utmärkt 
derigenom, att stjertens eller stjertafdelningens minsta höjd 
(strax framom stjertfenan) är mindre än 36 procent af hufvu- 
dets längd, räknad från nosknölens framkant till bakre kanten 
af underlocket; och till denna underafdelning räknas blott en 
varietet: Coreg. bolmeniensis, från sjön Bolmen i Småland samt 
från många andra lokaler. Den andra underafdelningen härunder 
utmärker sig derigenom, att stjertens minsta höjd är större än 
36 procent af den nämnda hufvudlängden, och till denna underaf- 
delning räknas 2:ne varieteter: Coreg. nilssonii och Coreg. aspius, 
af hvilka den förre karakteriseras derigenom, att gälräfstän- 
derna på den 1:ste gälbågen äro till antalet under 40, och den 
senare derigenom, att de samma till antalet äro öfver 41. Den 
andra undergruppen karakteriseras derigenom, att nosspetsens 
(”plani apicalis rostri”) höjd är större än 61 procent af dess 
bredd. Till denna undergrupp räknas blott 1 varietet: Coreg. 
wartmnanni i inskränktare mening. — Den 2:dra gruppen är en 
