1728 Underslägtet Coregonus. 
arterna: Coregonus marena och Coregonus lavaretus, har för- 
fattaren, enligt hvad ofvan är anfördt, användt öfverkäksbenets 
längd i förhållande till hufvudets d:o. Af den af författaren 
meddelade förteckningen synes det, att han af sin C. marcena 
endast haft 5 exemplar att tillgå (N:ri 287—291), nemligen 
2:ne d:o af den under den samma uppstälde formen Cor. oxyr- 
hynchus och 3:ne d:o af d:o d:o Cor. mazxillaris, och derför 
knappast varit i tillfälle att behörigen pröfva, huruvida denna 
karakter i någon mån är fritagen från den föränderlighet, som 
i allmänhet vidlåder sikarne. Vi hafva ofvan yttrat, att öf- 
verkäksbenen vanligen äro längre hos dem, som hafva längre 
ethmoidbrosk, d. v. s. som hafva längre nos, och denna omstän- 
dighet tyckes onekligen tala för tillämpningen af den i fråga 
varande af författaren anförda karakteren för Cor. oxyrhynchus. 
Men då vi haft tillfälle att undersöka temligen många typiskt” 
utbildade och i Upsala Universitets Zoologiska museum förva- 
rade exemplar af denne form från Venern, hafva vi erfarit, att 
ehuru de i allmänhet hafva öfverkäksbenets längd något större 
än den hos Cor. lavaretus, 8. str. Smirr, den dock stundom 
öfverensstämmer med den samma hos denne senare och stundom 
med den hos samme författares Cor. maxzillaris, och jemförel- 
sevis mera sällan fullt har den storlek i förhållande till under- 
käken, som är utmärkande för hans Cor. oxyrhynchus, hvadan 
vi funnit nämnda längd betydligt vexlande och icke lämplig 
såsom utmärkande kännetecken hvarken för denne senare for- 
men eller för underarten Cor. marena, BrocH, i allmänhet, 
hvilken utan hänsyn till den nämnda i hög grad vexlande läng- 
den utmärker sig genom en mer eller mindre hög och tvär- 
trubbig nosspets. Bland en betydlig mängd exemplar, som i 
anseende till mnosens bildning visat sig tillhöra sist nämnde 
form, hafva vi funnit jemförelsevis färre, hos hvilka öfverkäks- 
benet företett den längd, som enligt Smitt skulle vara utmär- 
kande för den samme, men öfvergångar i detta afseende hafva 
icke sällan förekommit. Af de af nämnde författare under Cor. 
lavaretus, 3. str. uppstälde formerne Cor. microps, Cor. micro- 
cephalus, Cor. polcur och Cor. polcur brachymystax hafva de af 
honom anförda exemplaren af den 1:ste företrädesvis erhållits 
från Venern, men derjemte äfven från Vettern, från Indals- 
och Torneåelfvar, från Refsunden i Jemtland, från Bohuslän 
och från Långrohamn i Ångermanland ; de af den 2:dre före- 
