Underslägtet Coregonus. 129 
trädesvis erhållits från Ångermanelfven, men äfven från Torneå- 
elf, och de af den 3:dje och 4:de från Arkangel och från Jenisej. 
Uti 30:de och 31:ste af de ofvan nämnde punkterne å sid. 283 
uppgifver författaren med rätta, att ögonens längd- och höjddia- 
metrar i förhållande till hufvudets längd minskas med tilltagande 
ålder, och uti 3:dje punkten å sid. 280, att hufvudets längd i 
förhållande till kroppslängden äfven minskas med tilltagande 
ålder. I öfverensstämmelse dermed hafva de för desse former 
utmärkande karaktererna i allmänhet endast anträffats hos äldre 
och större exemplar, men de uppgifna proportionerna å ögonen 
och hufvudet understiga dock temligen betydligt de allmänna 
normala. Ehuru vi undersökt temligen många äldre exemplar 
från Venern, hafva vi dock bland dem blott hos ett (540 
mill. långt) d:o funnit den uppgifna ringa storleken (ögats 
höjddiameter mindre än 24 procent af mellanhufvudets längd) 
af ögonen, men ett par gånger anträffat exemplar, hvars ögon 
mycket nära närmade sig dertill, och vi antaga derför denne 
form att tillhöra de individuella vexlingarnas område, men 
utan tvifvel beroende af åldern och sannolikt äfven af 1lo- 
kala förhållanden. Den 2:dre eller småhufvade formen (huf- 
vudets längd från nosknölens framkant mindre än 18 procent 
af kroppslängden från samme framkant till spetsarne af de mel- 
lerste strålarne i stjertfenan) har oftare af oss blifvit iakttagen, 
dels från våre östre skärgårdar utanför Vestervik och Stockholm 
och dels från Torneåelf vid Kokolaforsen, men den har der 
förekommit tillsamman med sådane, som dels stått på öfver- 
gången till den och dels haft den normala hufvudlängden. Här 
varande Universitets zoologiska museum eger månge sikar från 
Kokolaforsen, och bland dem är det ett jemförelsevis betydligt 
antal, som tillhör i fråga varande form, och då zool. Riksmu- 
seum äfven enligt Smitt eger ett sådant exemplar från samma 
ställe, och då den enligt den af nämnde författare lemnade för- 
teckningen tyckes vara talrik i Ångermanelfven, synes denne 
form i viss mån vara lokal, ehuru äfven den, såsom förekom- 
mande blandad med den normale Cor. lavaretus, 3. str. måste 
betraktas såsom tillhörande de individuelle vexlingarnes område. 
Af 3:dje och 4:de formerne, som båda skiljas från de begge 
föregående derigenom, att underkäkens längd är mindre än stjer- 
tens minsta höjd (strax framom stjertfenan), och den 4:de från 
den 3:dje derigenom, att öfverkäksbenets längd är mindre än 
