Gråsiken. 53 
— Färgen är liksom hos föreg. vexlande, och stundom mörkare 
och stundom ljusare, och den förre liknar den hos föreg., med 
undantag deraf, att de stundom hos den förekommande långs- 
gående gråaktiga banden på kroppssidorna här vanligen saknas, 
och vi hafva blott funnit dem antydda hos dem från Sommen. 
Den ljusare färgen hafva vi stundom iakttagit hos stora exem- 
plar från Hjelmaren, och om färgen hos det största af dessa 
hafva vi antecknat följande. Ryggsidan grågrönaktig, men pan- 
nan och hjessan gråhvitaktiga, nosen dock ofvan grågrön. Kropps- 
sidorna och buksidan nästan silfverhvita, de förra med svag 
gråaktig skuggning. Sidorna af hufvudet med svag messings- 
gul anstrykning på kinderna och gällocken. Alla fenorna vid 
spetsarne svartgrå, anal-, bröst- och bukfenorna emot basen ljust 
grårödaktiga, och bröstfenorna 1 yttre kanten svartgröna. Stjert- 
fenan emot basen grårödaktig, och der utom emot sidorna ljust 
grågrönaktig, hvilken färg äfven förefinnes på ryggfenan vid 
basen äfvensom på fettfenan. Iris silfverhvit, med svag mes- 
singsgul glans och med svartgrå skuggning upp- och nedtill. 
Ehuru utan tvifvel äfven denne form hos oss har en vid- 
sträckt utbredning, då den både förekommer i hafvet och i in- 
sjöar, tyckes den dock vara mera sällsynt och sporadisk än den 
föregående, och sådan den förekommer i hafvet, blandad med 
individer af 3:dje och 4:de underarterna, är den vanligen min- 
dre typisk och bildar tydliga öfvergångar till dem, och torde 
der böra betraktas såsom endast representerande individuella 
afvikelser från dem. De i insjöar förekommande synas deremot 
vara mera typiske, ehuru de stundom tydligen bilda öfvergång 
till den föreg. lågnosade formen. Riktigt utbildad i hafvet 
hafva vi endast iakttagit den från skärgården i trakten af Ve- 
stervik, men öfvergångsformer till den hafva vi stundom iakt- 
tagit från Roslagens och Stockholms skärgårdar. De ende in- 
sjöar, hvarifrån vi iakttagit den, äro Åländern och Sommen i 
södra Östergötland och Hjelmaren, i trakten af Vestra Vingåker. 
Den är emellertid icke den ende sikformen i denne senare sjö, 
emedan vi äfven iakttagit typiska exemplar af den 4:de under- 
arten från den samme. De 1 insjöar befintlige öfverensstämma 
utan tvifvel i sitt lefnadssätt med dem af den föregående for- 
men, som tillhöra dylika vatten, och de, som förekomma i haf- 
vet, likna utan tvifvel i detta afseende dem af 3:dje och 4:de 
underarterna. Hos stora exemplar från Hjelmaren har innehål- 
Lilljeborg : Fiskarne. II. . 48 
