Vanlige Siken. Zc(Ml 
främre skiljeväggen mellan nasalhålorna. En likadan förbening 
förefinnes äfven hos siklöjan. Mellan midtelsilbenets båda brosk- 
artade knöllika ansvällningar, å deras undra sida är den främre 
änden af plogbenet belägen, och med den yttre sidan af de 
samma artikulera gombenen och öfverkäksbenen, och desse knöl- 
like ansvällningar bilda i förening med endera af öfverkäksbe- 
nens ledknappar, enligt hvad redan ofvan, pag. 714 är anfördt, 
de så kallade nosknölarne. Midtelsilbenets brosk är underka- 
stadt åtskilliga vexlingar, såsom vi redan ofvan antydt, och är 
stundom längre och stundom kortare, stundom högre och stun- 
dom lägre, och stundom tjockare och stundom tunnare, och der- 
med följa motsvarande vexlingar i nosens form. Öfra silbenet 
är mycket litet, och betäcker blott främre änden af den ofvan 
anförda förbeningen 1 midtelsilbenets brosk. Dess främre ände, 
som är något tjockare, har långs midten af sin öfra sida en 
grop, och dess bakre del, som undertill är konkav, är bredare, 
och slutar baktill med 3:ne mer eller mindre tydlige och stun- 
dom inskurne spetsar. Dess främre ände är något vexlande i 
sin form 'och är stundom bredare och stundom smalare och 
sträcker sig något litet längre fram än midtelsilbenets knöllika 
broskartade ansvällningar2). Hjessbenen äro temligen stora, och 
beröra hvarandra framtill på öfra sidan af öfra nackbenet, och 
äro icke såsom hos laxarterna nedböjda uti den grop, som före- 
finnes mellan dem och o. pterotica, och de äro framtill i jem- 
förelsevis mindre grad betäckta af pannbenen. Dessa senare 
ben likna laxarternas, men äro tunnare. De sluta baktill öfver 
hjessbenen med en tvär och temligen jemn kant, och sträcka 
sig fram ungef. till nosens midt. Hyomandibularbenet så väl 
som suspensoriets ben i allmänhet äro mera böjda framåt än 
hos laxarterna, beroende derpå, att munnen och käkarne äro 
mindre än hos dem. Det först nämnda benet har sina båda 
öfre ledknappar sammansmälta till en, och benets främre, tunne 
del är mera utbredd än hos laxarterna, och nedtill slutande i 
en skarp spets, som är fästad vid inre sidan af metapterygoid- 
benet. Dess bakre ledknapp, för locket, har nästan ingen hals. 
1) Det är genom en från främre änden af detta ben utgående dels 
fibrös och dels fettartad, af huden betäckt massa, som den för näbbsiken 
karakteristiska förlängningen af nosspetsen är bildad. Denna massa, som 
merendels i mindre grad äfven förekommer hos den vanlige siken, är mjuk 
och skrymper lätt tillsamman. ; 
