Vanlige Siken. 113 
är något urbugtad. Från den afrundade och något större än en 
rät varande vinkel, som den uppstigande och den öfre kanterne. 
med hvarandra bilda, sänker den senare sig jemnt till under- 
käkens ledgrop, men är dock något bågböjd. Postglenoidut- 
skottet höjer sig knappt öfver ledgropens främre kant, och an- 
gularbenet är ytterst litet. O. nasalia, som äro löst fästade 
dels till yttre kanten af pannbenens främre delar och dels till 
de temligen stora supraorbitalbenen, som sitta öfver de främre 
delarne af ögonhålorna, äro små, vid bakre änden något bredare 
och snedt afskurna och å öfra sidan af den främre d:o med spår 
till en slemfåra. Af infraorbitalbenen äro de bakre bredast, 
men tunnast. Det främsta är ej synnerligen stort, af en nästan 
elliptisk form, med den främre änden trubbig och den bakre 
ojemnt tillspetsad, samt med en tillspetsad vinkel i öfre kanten, 
der det är fästadt vid supraorbitalbenet. Der bakom är det 
äfven löst fästadt till sidosilbenet. Locket är nästan halfcir- 
kelformigt, ehuru stundom med antydning till rhomboidisk form, 
och med det nedre främre hörnet något mera utdraget. ' Dess 
bakre kant bildar stundom i förening med den af underlocket 
en temligen jemn båge, men stundom är denne kant temligen 
rät och bildar med dess undre, snede d:o en skarpt markerad 
vinkel. Suturen mellan det och underlocket är mer eller min- 
dre starkt uppstigande. Underlocket, som upptill är afsmalnande, 
och hvars nedra främre hörn är utdraget till en spets, har un- 
dre och bakre kanterne jemnt afrundade. Mellanlocket är så- 
som vanligt framtill tillspetsadt, och förlocket har den vanlige 
halfmånformige formen och är afsmalnande uppåt, samt har det 
nedre bakre hörnet jemnt afrundadt, eller ock med mycket trub- 
big vinkel. OO. linguale är litet och kort samt framtill ersatt 
af ett ganska stort brosk, som bär tandfältet. Basibranchioste- 
galbenet liknar i det närmaste laxarnes, och är vid främre än- 
den trindt och höjer sig derifrån bakåt med en tunn och gan- 
ska hög lamell, som vid den undre kanten har å hvardera sidan 
en starkt utstående och något uppåt rigtad sidolamell. Långs 
undra sidan har det radiära, bakåt divergerande fåror. Af de 
båda o. hypohyalia är det öfra mycket mindre än det undra. 
O. ceratohyale är såsom vanligt längre än o. epilwale, och o. 
stylohyoideum är mycket kort. De undra svalgbenen äro ungef. 
af samme form, som hos laxarne: långsträckta, med den inre 
sidan närmare främre änden trubbvinkligt utvidgad. På denna 
