24 R. COLLETT. [No. 9. 
Desuden findes rige Gydepladse paa Bankerne udenfor Roms- 
dals Amt. 
Østenfor Hammerfest har ikke kunnet paavises nogen større 
Gydeplads hos os. 
Efter Gydetidens Slutning søger Skreien atter ud over 
Havet; enkelte standse paa Kystbankerne, andre begive sig 
længere ud paa Dybet, og kunne nu træffes i betydelig Afstand 
fra Land. 
Hvorvidt det er Hovedmasserne af den udgydte Skrei, der 
paa denne Maade tager sit Tilhold ude paa det store Nordhavs- 
dyb, eller om de fleste af disse standse ved de bratte Egge, er 
endnu ikke fuldt oplyst. 
7. Fjordtorsken. Som ovenfor nævnt, føres de i Fjorden 
gydte Æg af Strømmene tilhavs, og Yngelen undergaar sin første 
Udvikling i Fjord-Mundingerne, eller tildels langt udenfor disse. 
Om Høsten drives Aarets Yngel, i Selskab med ældre Aars- 
classer, ved indgaaende Strømme (der ogsaa føre andre pela- 
giske Dyr, f. Ex. Cyanea capillata med sig), atter ind i den 
indre Skjærgaard eller i Fjordene, hvor de oftest tage sit Til- 
hold paa tangbevoxede Steder (blandt Laminarierne), tildels paa 
forholdsvis ringe Dyb. 
Vistnok kunne i Fjordene alle Aldersclasser træffes Aaret 
rundt, som en mere eller mindre stationær Stamme: men Hoved- 
massen synes ogsaa her at udvandre om Vaaren og vende til- 
bage om Høsten. I Regelen ere disse stationære (og her gy- 
dende) Fjordtorsk i den indre Skjærgaard kjendelig ved sin 
rødbrune Farve, medens Havtorskens Farve er graa.! 
Fiskerierne. Landets samtlige Torskefiskerier beskjæftiger 
Aar om andet 90—100,000 Mand. 
! At den rødbrune Farve dog ikke er nogen arvelig Character, og saa- 
ledes tilhører en bestemt Race, men er afhængig af Individernes læn- 
gere eller kortere Ophold i Tangregionen, er ved directe Forsøg paa- 
vist af Dr. Joh. Petersen, som i Løbet af nogle faa Timer fik Indi- 
viderne til at skifte Farve efter Arten af Opholdsstedet. (Beretn. fra 
den Danske Biologiske Station. XI, 1900 og 1901, p. 15, Kbhvn. 1902.) 
