1903.] mEDDELELSER OM NORGES FISKE I AARENE 1884—1901. 33 
blandt ,Sei-Aat* (eller Seiens Plancton-Føde) i Varangerfjorden 
Sde Aug. 1879. Her har Gydetiden maaske først indtrulfet 1 
Juni. 
Aars- Yngelen. I Sommermaanederne nærmer Aars- Yngelen 
sig i tætte Stimer Land 1 den ydre Skjærgaard, men, som oven- 
for nævnt, kunne Stimerne ofte være ulige udviklede. 
Den 26de Juni 1896 iagttog jeg ved Loppen i Finmarken 
Sei-Yngelen under Land 1 umaadelige Masser. Stimerne havde 
herunder sit Tilhold over Laminaria-Skovene ved de klippe- 
fulde Dele af Stranden, og stode tæt pakkede, saalangt Øiet 
«kunde naa dem fra Land. Alle Individer havde her en jevn 
Totall. af 60—65"", 
I de ydre Dele af Trondhjemsfjorden har Dr. Dahl ligeledes 
fundet Aars-Unger i Mængde med en Totall. af fra 40—90"= 
omkr. Begyndelsen af Juli (1898). Det er sandsynligt, at alle 
disse Unger have været omkring 4 Maaneder gamle, og at Rognen 
har været gydt i Februar eller Marts. 
Ungernes Næring. Seien fører idethele en pelagisk Leve- 
maade, idet den regulært har sit Tilhold i de mellemste og øvre 
Vandlag i den ydre Skjærgaard og de større Fjorde. I Overens- 
stemmelse hermed udgjør dens Næring hovedsageligt Overflade- 
dyr. Disse hentes for en stor Del fra Plancton eller de stimevis 
optrædende pelagiske GCrustaceer, eller bestaa af Fiske eller 
andre svømmende Sødyr. 
I Modsætning til G. aeglefinus og G. morrhua tager idet- 
hele Seien neppe nogensinde sin Føde fra selve Bunden. 
Hos Yngel med en Totall. af 38—42" (Porsangerfjord 4de 
Juli 1876), der antagelig var omkr. 3 Maaneder gammel, fandt 
jeg Ventriklerne fyldte af Calanus finmarchicus (omtr. 3" 
lange), samt Unger af Boreophausia inermis. Hos den noget 
større Yngel, hvis Totall. var 60—65” (Loppen 26de Juni 1896), 
vare ligeledes Ventriklerne fuldproppede af Calamus finmar- 
chicus. 
I en Afhandling ,Om Seiens Væxt og Aate* (Bergens Mu- 
seums Aarbog 1901, No. 3) har Dr. Nordgaard ved grundige 
Vid.-Selsk. Forh. 1903. No. 9. 3 
