120 R. COLLETT. [No. 9. 
underveis, men kan dog bevislig flytte sig mellem 10 og 20 Kilo- 
meter i Døgnet. 
Anderledes er det i Elvene, hvor Ernæringen er uden Be- 
tydning. Her foregaar Opstigningen ofte med betydelig Hurtig- 
hed; i Tana-Elven erholdes undertiden Laxe med frisk Sil 
(Immodytes) eller Lodde (Mallotus) i Ventrikelen 1 en Afstand 
fra Søen af mellem 30 og 40 Kilometer. 
I Tana-Elven naar Laxen op i en Afstand fra Søen, der er 
flere Gange større, end i nogen anden norsk Flv. Den stiger 
her (ifølge Landmark) i Bautajok op tl omtrent 30 Kilometer 
ovenfor denne Elvs Sammenløb med Karasjok, eller i en Vand- 
Afstand fra Elvens Munding af omtr. 300 Kilom. 
Gydetid. Laxens Gydetid falder i Norge for de fleste Elves 
Vedkommende i October og den første Halvdel af November; 1 
enkelte Elve begynder den allerede sidst i September, i andre 
først senere, i November og December, eller tildels endog kort 
over Nytaar. 
Rognens Udklækning i Saltvand. For at undersøge et 
af. Fiskere reist Spørgsmaal om, hvorvidt Laxens Rogn kan 
komme til Udvikling 1 selve Søen, er ved Bergens Biologiske 
Station af Dr. Nordgaard i Aarene 1896—1898 anstillet en 
Række Forsøg, af hvilke ere fremgaaede følgende Resultater). 
Laxen kam udvikle sin Rogn og Melke til fuld Modenhed 1 
Søen (Saltvand af circa 35%), og kan her anlægge sin Parrings- 
dragt, selv om den ikke kommer op 1 nogen Elv. 
En Befrugtning af Rogn 1 Saltvand bevirker, at denne 
næsten altid gaar tilgrunde. 
Den gydte Rogns videre Udvikling kam foregaa i svagt salt- 
holdigt Vand (Brakvand af crea 1), men en Udvikling i Søen 
(med almindelig Saltgehalt) er umulig. 
Ungernes Vandringer. Under de af Dr. Dahl i 1898—1902 
efter offentlig Foranstaltning anstillede Undersøgelser angaaende 
! Nordgaard, Bergens Museums Aarbog 1896, No. IV, og 1898, No. VIII 
(Bergen 1897 og 1899). 
