140 RAGOLLEET MV] [No. 9. 
Det største foreliggende Expl. fra denne sidste Localitet har en 
Totall. af 146», 
I begge disse Søer forekomme de ved Siden af Hovedfor- 
men, men holde sig altid i særskilte Stimer. I Hurdalssøen har 
Stammen endog sit eget Navn (Sild); dens Gydetid falder her i 
November og December. I Langljordvand er Gydetiden i Slut- 
ningen af September. 
løvrigt er Racen, som ved en flygtigere Betragtning kan 
synes udpræget nok, tilbøielig til at flyde over i Hovedarten, 
naar Livsvilkaarene forandres. Saaledes bliver, ifølge Beboernes 
Udsagn, *Hurdalssøens Sild til Sik, naar den overføres til andre 
Vande*. 
Sandsynligvis forekommer den samme Dvergform i andre 
Søer og Elve (især i Finmarken). 
Føde. TI Overensstemmelse med denne Arts svagere Byg- 
ning og tættere Gjællegitter er Næringen væsentlig mindre Dyr, 
eller det grovere Plancton; specielt kunne enkelte Arter af 
Entomostraca 1 enkelte af vore Søer optræde i saa enorme 
Masser, at Vandet synes næsten tykt (f. Ex. af Bosmina). 
Hos Exemplarer fra Langfjordvand i Syd-Varanger, fangede 
Høsten 1883 (Totall. omkr. 120”), vare saaledes Ventriklerne 
fuldproppede af Entomostraceer, næsten udelukkende Bosmina 
obtusirostris, (i tusindvis), samt enkelte Daphnia longispina. 
3. OC. lavaretus, oxyrhynchus, Lin. 1766. 
Udbredelse. Den spidssnudede Form?, Næb-Siken, der, lige- 
som de øvrige, ved OQvergange er forbundet med Hovedformen, 
synes idethele at udvikles sparsomt i Norge, og er her væsent- 
lig kjendt fra Brakvand. Allerede i Femti- og Sexti-Aarene 
modtog Chria.-Museet Exemplarer fra Elvemundingerne uden- 
! Iste Gjællebue indeholder hos Exemplarer saavel fra Hurdalssø, som 
fra Syd-Varanger omkr. 33 Straaler. 
* Kjendelig ved den uddragne Snudespids, der rager betydeligt frem 
foran Munden, og ender conisk eller spidst afrundet; Gjællegitteret har, 
som hos Hovedformen, 30 Straaler (eller mindre) paa 1ste Gjællebue. 
