156 R. COLLETT. [No. 9: 
Den døde Lodde vrages af Hvaler, af Fisk og Fugl. Selv . 
den graadige Larus glaucus prøver den flere Gange, hæver sig 
i Luften med den, slipper den atter, gjør flere Forsøg, inden den 
lader den ligge, og flyver bort. Selv til Agn er den utjenlig. — 
Denne Dødelighed indtræffer vistnok efter hver Gydning, 
skjønt den ikke altid iagttages; kun i visse Aar føre Havstrøm- 
mene de døde Individer op mod Overfladen. eller under Land, 
og dette kan være Grunden til, at der undertiden kan gaa flere 
Aar hen, uden at nogen Dødelighed spores af Fiskerne. 
Ved Paalands-Strøm ere ofte saa store Masser af disse døde 
Lodder drevne ind mod Land, at de have ,ligget i hele Bjerge 
i Fjæren og raadnet*, og de have i Søen ligesom dannet en 
flydende Bro over lange Strækninger. 
Saaledes iagttoges i Marts og April 1888 udenfor Vest-Fin- 
marken død Lodde i saa enormt Antal lige fra Sørvær og op 
forbi Nordcap, at de kunde regnes i Tusinder af Tønder. I 
1897 traf Fangstmændene død Lodde 1 ligesaa colossale Masser 
flydende paa Havet omtrent 50 Kilometer af Land udenfor Øst- 
Finmarken. 
Muligens det er de 3-aarige Individer, som nu normalt af- 
slutte sin Livsvandring, medens Resten af de gydende Individer 
ere 2-aarige. 
Væsen. Af Naturel er Lodden lidet sky, og lader sig med 
Lethed fange, naar den bevæger sig saa høit i Vandet, at den 
kan naaes. Naar den trækker mod Land, kan intet standse 
den; den hindres ikke ved Blod eller Affald fra Hvalfanger- 
Etablissementerne, men svømmer ofte om i det urene Vand lige 
udenfor disse. 
Ere Stimerne nogenlunde tætte, lade Individerne sig let øse 
op af Vandet med en Hov, og de vise i Regelen ingen særdeles 
Frygt for deres talrige Fiender. Den Rovfisk, der ved sine vold- 
somme Bevægelser lettest er istand til at splitte Stimerne, er Seien. 
Den synes idethele (under Gydetiden) at være temmelig dorsk, 
og udviser sjelden livlige Bevægelser. I Regelen driver den sagte- 
lig med Strømmen; under Udsiget gaar den dog noget hurtigere, 
