LIBRARY 



NEW YORK 



botanical 



Liänge ocli allmänt liar man insett de olägenhe- 

 ter, som ålföljt den botaniska verldens obekant- 

 skap med livad Linnés samlingar innehålla. Sannt 

 är väl, att en botanisk löiTattares åsigler säkrare 

 kunna inhemtas ur hans ai beten, än ur hans her- 

 barium, h vilket icke alllid, och från Linnés tid 

 säkerligen högst sällan, om någonsin, befinnes ord- 

 nadt och inrättadt i fullkomlig öfverensslämnielse 

 med hans skrifter, och derfore icke bör tilläggas 

 alltför mycken vigt; njen lika litet torde det också 

 kunna nekas, att, der dessa sednare icke lemna 

 fullt tydliga eller otvifvelakliga upplysningar om 

 h vilka växtformer en författare haft för ögonen, 

 eller hvilka grunder han hafl för att behandla 

 dem på det ena eller andra sättet, man af hans 

 herbarium, jemföidt med hans skrifter, bör kun- 

 na vänta, att det skall förmå häfva mänga dubi- 

 er, minska många svårigheter, som dessa ensam- 

 ma kunnat gifva anledning till. Sådant är ock 

 förhållandet med Linnés herbarium och arbeten. 

 Ur dessa sednare ensamma har man nemligen, till 

 följe dels af hans stundom nog lakoniska skrifsätt, 

 dels af hans i särskilda arbeten eller i särskilda 

 editioner på olika sätt framställda åsigter, icke 

 alltid kunnat komma öfverens om hvilka former 

 lian med sina namn betecknat. 

 ^ En sådan ovisshet vore, äfven om botaniken 



— från Linnés tid förbli fv it stående på samma punkt, 

 •o redan en ej obetydlig olägenhet, huru mycket mera 





