hvor den dræbte et halvt Hundrede Tender Land Granskov. 

 Før jeg tænkte det, skulde jeg komme til at stifte Bekjendt- 

 skab med et Nonneangreb her i Landet, om end indtil 

 videre i en nogenlunde beskeden Stil. 



Den Skov, det drejer sig om, er Sonnerup Skov i det 

 nordlige Odsherred. Skoven er ca. 500 Td. Land stor: den 

 er plantet paa daarlig Sandjord og bestaar ganske overvejende 

 af Naaletræer, Skovfyr, Redgran, tildels i Blanding, og for- 

 skjellige andre Naaletræer. Det er i det hele ret tarvelig 

 Skov. I Begyndelsen af September 1902 opdagede man, at 

 nogle af Fyrrebevoxningerne var saa underlig lyse, og sam- 

 tidig saas Sommerfuglene i ret stort Antal: da jeg kom 

 derned den 10. Septbr., kunde man paa ét Træ se indtil en 

 halv Snes Sommerfugle paa den nederste, overskuelige Del 

 af Stammen. De Træer, det var gaaet værst ud over, var 

 som sædvanlig Rødgranerne. Af disse — det er midal- 

 drende Træer Talen er om — var et ikke ringe Antal helt 

 afnaalede, medens Fyrren sjældent var helt afnaalet. Yngre 

 Graner var kun afnaalede, hvor de stod i eller op til ældre 

 Bestand, som var angreben. Opsynsmanden ved Skoven har 

 talt de stærkt angrebne, helt eller næsten helt afnaalede 

 TrsBers Antal op til 3—400, og da det overvejende Antal 

 af disse sikkert gaar ud, er Skaden ikke helt ringe; Bevox- 

 ningen vil flere Steder blive hullet og ujævn, naar disse 

 Træer falder bort. Ved at undersøge Træerne nærmere fandt 

 jeg ikke faa Pupper med Snyltehvepselarver i og talrige døde 

 Larver i noget sammenkrummet Stilling, dræbte af Svampen 

 Isaria densa (der ogsaa f. Ex. lever i Oldenborrer og 0. -Larver); 

 ogsaa døde Pupper dræbte af samme fandtes. Derimod saas 

 slet ingen Larver i den Stilling, der er karakteristisk for 

 Flacherien. Dertil kommer, at den kolde Sommer aabenbart 

 havde forsinket Udviklingen; den 10. Septbr. var der endnu 

 en enkelt levende Larve at finde og flere Pupper, der dog 

 de følgende Dage udviklede sig til Sommerfugle: Æglæg- 

 ningen syntes heller ikke at være videre livlig; det var kun 

 faa Æg, vi fandt den 10. og 17. Septbr., skjønt der blev 



