104 



drejede sio^, er af stor Betydning for alle Entomologer. Ind- 

 holdet var i Korthed følgende. Brevskriveren var taget ud 

 i en af Statsskovene i Nordsjælland væsentlig for at sigte 

 Hvepse og Fluepupper, og medens han er i Færd hermed, 

 kommer en Herre hen til ham og spørger, hvad han be- 

 stiller, og hvad det var for et Apparat, han anvendte. Efter 

 at have faaet Forklaring herpaa, spørger han, om der var 

 nyttige Dyr imellem, og da Vedkommende ikke turde be- 

 svare det benægtende, præsenterede han sig som Distriktets 

 Skovrider, og spurgte, om han ikke vidste, at han skulde 

 have Tilladelse til at tage de nyttige Dyr, samt at han 

 havde Ret til at udvise ham, naar han ikke havde en saadan. 

 Brevskriveren besvarede det første benægtende og betvivlede 

 Skovriderens Ket til at udvise ham, hvorpaa denne spurgte, 

 hvad han da vilde gjøre, hvis han udviste ham. Svaret 

 herpaa lød, at da Skovrideren i Øjeblikket var den stærkeste, 

 vilde han gaa, men bagefter indgive en Klage over ham. 

 Skovrideren svarede, at han saa hermed udviste ham af 

 Skoven, hvorefter begge Parter bød hinanden Farvel, og 

 Samleren gik. I Skrivelsen anmodes Foreningen om at 

 tage sig af Sagen, og Foreningens Formand henvendte sig 

 derfor til Distriktets Overførster, der, efter at have læst 

 Brevet, beklagede det passerede og bad om at faa Skrivelsen 

 udleveret for efter Princippet »audiatur et altera pars« at 

 udbede sig Skovriderens Erklæring derom. Nogle Dage efter 

 indløb Skrivelse fra Overførsteren til Foreningens Formand, 

 hvori han søger at berolige Entomologerne, idet Forst- 

 mændene rimeligvis for Fremtiden vil være i Stand til at 

 skælne Videnskabsmændene fra dem, der samler »Myreæg« 

 og begaar Hærværk, idet han samtidig haaber, at Entomo- 

 logerne ikke vil indlade sig i Diskussion med Forstmændene 



om disses Ret til at udvise dem af Skoven. 



(Sekretæren.) 



