143 



Gruppe 7. 



Denne Gruppe repræsenteres kun af én indenlandsk 

 Art, der er udmærket ved tæt hvidlig Behaaring og i Hoved- 

 sagen gule Ben. 



26. A. viciae Payk. Sort, mat, tæt hvidligt behaaret. 

 Hovedet meget bredere end langt. Panden bred, med tyde- 

 lige Længdefurer mellem de store, stærkt hvælvede og 

 fremstaaende Øjne. Thorax bredere end langt, svagt ind- 

 snevret fortil, tæt og temmelig grovt punkteret. Midtfuren 

 er oftest tydelig og naaer Midten, men er undertiden utyde- 

 lig eller helt manglende. Vingedækkerne kort ægdannede, 

 højt hvælvede, udvidede i eller bag Midten. Skulderbulen 

 meget tydelig. Punktstriberne smalle, med ikke tæt, kjæde- 

 agtig Punktur. Mellemrummene flade og brede. Benene 

 gule, med Knæerne og de 4 bageste Skinneben i større eller 

 mindre Udstrækning brunlige og Tarserne brunsorte. An- 

 tennerne forskjelligt farvede hos ^ og ?. L. 2V2 Mm. 



^. Snuden lidet længere end Thorax, mat, hvidt 

 filtet, kun den yderste Spidse blank og glat, meget svagt krum- 

 met; Antennerne helt rødgule, indføjede i Midten af Snuden. 



?. Snuden noget længere end Thorax, glat og blank, 

 stærkt krummet, bred ved Koden, stærkt indsnevret foran 

 Antennernes Indledning, der falder nærved den bageste 

 Trediedel. Antennerne brunsorte mod Spidsen. 



Temmelig almindelig overalt; yngler i Bælgene af Vicia 

 cracca, Ervum hirsutum og Melilotus officinalis. 



Gruppe 8. 



De 3 til denne Gruppe hørende Arter udmærker sig 

 ved, at Vingedækkernes Sømstribe fortsættes til Roden. De 

 har Antennerne indleddede meget nær ved Roden, saa at 

 det udenfor værende Stykke af Snuden er mindst 3 Gange 

 saa langt som det indenfor værende. Arterne lever alle paa 

 Læbeblomstrede. 



Formen kort og bred. Behaaringen fin og ikke 



meget iøjnefaldende 2 



Formen langstrakt. Behaaringen stærk og 



iøjnefaldende A flavimanum Gyll. 



