224 



danne træftes tidt mange og sjældne Myregjæster. Her kan 

 man gjøre sig Haab om at finde Scydmænerog Pselapher. 

 Forøvrigt vil nogen Erfaring jo efterhaanden skjærpe Blikket 

 for, hvad man bør undersøge, og hvad man uden Skade kan 

 lade ligge. 



Hvor dybt man bør undersøge en Tue afhænger af 

 Omstændigheder og af Tiden. Myrernes Gjæster følger i 

 Reglen deres Værter, og eftersom disse opholder sig højt i 

 Tuen i varmt, mildt Vejr eller gaar dybere ned i koldt og 

 fugtigt, saa gjør ogsaa sikkert Flertallet af Myrmecophilerne. 

 Dog har jeg aldrig fundet Pselapher og Scydmæner uden 

 ved at tage Sigtegods fra Tuens dybere Indre. En lignende 

 Erfaring har Kraatz gjort. Han udtaler, at disse smaa 

 Dyr altid opholder sig dybt i Tuen og sjældent vandrer ind 

 i de Totter Mos, der henlægges paa dens Overflade. Lige- 

 ledes er det en i udlandet stadfæstet Erfaring, at Lomechusa 

 strumosa hos Formica sangtiinea oftere findes ved at ud- 

 grave Tuen end ved blot at sigte dennes øverste Dele. 

 Det samme gælder forøvrigt de Arter, der opholder sig 

 under Sten og Jord kno Ide hos Lantus flavus, Formica 

 fusca o. a. ; kun ved at undersøge Boets Indre naaer man 

 de Tilflugtsteder, hvor Myrerne med deres Gjæster under 

 Forstyrrelsen af Boet for en Del har søgt Skjul. 



Det er dog ikke nok ved Undersøgelsen af en Myretue 

 at have sigtet selve Tuens Indhold igjennem; man maa til- 

 lige undersøge og sigte hele Tuens Omkreds, da der her 

 næsten altid findes en hel Del Myrmecophiler, som kun 

 sjældent vover sig ind i selve Myreboet. Ved alle større 

 Tuer, navnlig saadanne, der er anlagte af Form. ruf a og af 

 Lasius fuliginosus, findes omkring Tuens Fod en Mængde 

 Tuesmuld, Lov, Straa, Smaakviste, Att'ald fra Tuen m. m., 

 hvori tillige en stor Mængde Myrer færdes og arbejder. 

 Dette Aftald maa man særligt have sin Opmærksomhed hen- 

 vendt paa. Her kan det vrimle af fo r s kj eilige Arter 

 af Myrmedonier f. Ex.; og her er det især, at man kan 

 vente at finde saadanne »Myrevenner«, der vel ofte op- 

 holder sig ved Tuen, men dog ikke staar i noget nærmere 



