235 



ikke alene fodrer Larverne, men ogsaa det fiildvoxne Insekt. 

 Was mann fortæller derom, at han har iagttaget, at naar 

 Lomecliusa ønsker et Maaltid, rorer den med sine Antenner 

 ved en Myre og slikker dens Mund; er nu denne oplagt til 

 at fodre, stikker Myren sit lille Hoved ind i Staphylinens 

 aabne Gab og opgylper Næringen deri; efter endt Aftodring 

 skilles de med gjensidige Venskabstegn. Til Gjengjæld maa 

 Lomechusaen til andre Tider afgive Næring til Myrerne, 

 Den udsveder nemlig, navnlig paa Bagkroppen og fra de 

 der voxende gule Haarbuske, en sod Vædske, som Myrerne 

 sætter megen Pris paa og med stort Velbehag slikker i sig. 

 Billen finder sig roligt deri og gjør kun sjældent Modstand, 

 selv om Myrerne stundom i deres Iver behandler den mindre 

 skaansomt. Skønt Lomechusaen maa synes et stort og tungt 

 Dyr i Forhold til Myrerne, slæber de dog ofte omkring med 

 den, ligesom de ogsaa ved Fare søger at drage den med sig 

 ned i Tuens Indre. Da den selv ikke er meget letbevægelig, 

 men et ret klodset Dyr, finder den sig i Reglen taalmodigt 

 i Myrernes Behandling (Was mann). Forholdet er som 

 mellem et forkjælet Plejebarn og dets Plejemødre. 



* Atemeles paradoxus Grav. 



Sjælden. Jeg har fundet den et Par Gange omkring 

 Aalborg; af Andre er den taget forskjellige Steder i Landet, 

 dels i Nordsjælland, dels omkring Haderslev. I Alminde- 

 lighed er den funden hos Myrmica- kr ter, men ogsaa hos 

 Form. fusca (?) eller løbende omkring i Hjulspor i Nærheden 

 af disse Myrers Bo; April, Maj og Juni. Den er ikke hos 

 os taget i Antal og synes overalt meget mindre hyppig end 

 følgende Art. 



* Atemeles emarginatus Grav. 



Ligesom foregaaende dels hos Myrtnica-Arter under 

 Jordknolde, Mos, Sten o. lign., dels hos Form. fusca eller 

 strejfende omkring i Nærheden. Den er taget af de fleste 

 Samlere i alle vore Landsdele og enkelte Gange i Antal. 

 April— Maj og Aug. — Septbr. 



