159 
be mibterflc, og oftage ber^oa atter grabeyisJ. S^^ggefnuben frem^ 
trceber meget ftærft, og enber 'paa [ceboanltg 9D?aabe flfraat af* 
ffaaren. 2;|)ggefiflben ^ar jeg funbet temmelig bpbt inb^ulet og 
Itgefom forfinet meb en 3?roIccgm'ng af ^crnbcr, ^otlfe oifc 
ftg mere citer minbre ftærft fremragenbe langé 9?anbene. 
Doerlcefcen er en litte ^labe af uregelmcesJiftgt ftifantct 
gorm, meb meget jlorre S3rebe enb SængbC/ fcrebere imob Snben 
cnb oeb Syjoben, meb Snberanben meget ftcerft ubbuet eKer fon^: 
t)ey. JRonbborjlerne ooerorbentltgt fmaa. 
Unberlæfcen forn fæboanltgt beftaaenbe af to fortil 
afruntebe ^(obepar, et jlorre, mere fremragenbe og et mnibre, 
længere tilbage. Det ferfie^, fra ben tnberjle-forrej^c SSinfel 
ubgaaenbc glige temmelig ftore, noget fpibfe, i Snc>en occt^nebe 
meb tre fmaa STornej ioorigt mange ftne ^aar '^aa iegge 
^labe^ar. 
gorfte ^jæbe^ar meget litte, men ganf!e af fceboan* 
lig gorm: ben inberj^e "^labe etter ben egentlige ^)æt)e ben 
minbjle, breb oeb 9?oben, tilfptbfet fremefter, t @nbcn afj^umpet, 
ocebnet meb fem Skorne, ber tiltakt i Scengbe inbefter, og af 
^oilfe ben inberjle er ftcerft inbabfrummet, be anbre lige; Zoxf 
neneé 33e|laffen^eb forn ^oé be foregaaenbe Strter. ©en ^brc 
^labe etter ^ al pen aftager minbre ftcerft fremefter, og enber 
meb ooer et 2)uftn lige 2:orne af alminbelig SSeflaffen^eb,. 
2)en bagubrettebe ©ooi>e Icenger enb '^Jalpen, bagtil oæinet 
meb to lange 23orjlcr. 
Slnbet ^ioebepar noget ftorre enb forjlc. ^ooebplobcn 
ganffe af fæboanlig SBeffaffen^ebj ben anben "^^lateg to tigrene 
berim.ob j^ærfere fremragenbe ooer ^ooebplaben og, forn bet fpneé, 
tiflige rptfebe libt mere ubab; ben tnbre ^ar ftre inbabfrummebe, 
meget lange ©augtorne, ben ^bre fem. 23orftcrne langé ^o* 
sebplabené inbre 9tanb ere fom fæboanligt ^ie'^^^'^!^^'^' 
j^erfte ^ar tj(cbef»bber omtrent of fa:boanlig 
