VI 



kunne baade krybe og svomme. Arterne ere meget talrige, de forekomme ikke alle til 

 enhver Aarstid: Pteropoderne f. Ex. forsvinde om Vinteren, Salperne synes meest at opholde 

 sig i det aabne Hav og vise sig ofte ikke i mange Aar ved Kysten. 



Den Norske Hav-Fauna's Physiognomie viser vel meget Overeensstemmende med 

 hvad andensteds, saavidt de yderst faa lagttagelser desangaaende oplyse, er hleven bemær- 

 ket; men frembyder tillige nogle Modificationer eller Afvigelser. Dette vil blive klart ved 

 nedenstaaende korte Fremstilling af de lavere Soedyrs Forekommen ved den Bergenske 

 K3'sts Strande. 



Audouin og Edwards have forsogt *) at give en Skildring af de lavere Dyrs 

 topographiske Fordeling ved den Franske Kyst: de adskille nemlig 4 Zoner eller Regioner 

 mellem Grændserne af den hoieste Flod og stærkeste Ebbe. Vel er der ved den Bergenske 

 Kyst ingen saa ganske tydelig Begrændsning eller noiagtig bestemt Adskillelse melleni disse 

 forskjellige Regioner (deres Hoide f. Ex. kan ikke noiagtig angives, da Localiteterne heri 

 gjore mangfoldige Forandringer): de Idbe iimærkelig over den ene i den anden, og de 2de 

 overste blottes næsten stedse ved almindelig Ebbe ^); men saameget er imidlertid vist, at 

 der hersker en vis bestemt Lov eller Orden i Dyrenes og Soeplanternes Fordeling (paa 

 hvilke sidste saamange af de forste opholde sig), saavel i dem, der ved Ebben blive os 

 synlige, som dem, der leve i Dybet , og i Henseende til cIl forste stemmer denne temmelig 

 vel overeens med den af de ovennævnte franske Naturforskere beskrevne. 



Disse Regioner ere ovenfra nedad fdlgende , enhver af dem karakteriseret ved 

 eiendommelige Dyre- Arter: 

 1.) Balanernes Region. O verst oppe tæt ved FIdemaalet sidde Balancrne i uhyre 

 Mængde fast pna Klipperne, dannende en bred hvid horizontal Stribe; her fiaides og- 

 saa Purpura (P. lapillus)^ ligeledes i Mængde. 

 2.) Patellernes Region. Tæt under Balanerne voxe som oftest hele Smaaskove af 

 Fucus vesiculosus og F. nodosus, paa dem og Klipperne, hvorpaa de sidde, mange 

 Turbiiies (T. littoreus), Neriter, ofte ogsaa Nudibranchier ; paa F. vesiculosus utallige 

 Spirorbis (S. nautiloides) og paa F. nodosus især Coryne sqvamata. Paa Klipper ud- 

 satte for stærk Indvirkning af Bolgerne sidde her de almindelige Muslinger (Mytilus 

 edulis) fast i storste Mængde, Hgesaa Purpura (P. lapillus); men fornemmelig karak- 

 teriseres denne Region ved de talrige paa Klipperne siddende Pateller (især P. vulga- 

 ris, sjeldnere P. testudinaria). Mellem Stene fiudes Actinier (A. rubra). Her voxe 

 ogsaa Fucus serratus, F. siliqvosus o. fl., hvorpaa forskjellige Gasteropoder, Asci- 

 dier 5fc. 

 3.) Corallinernes Region. Disse mærkelige Soeplanter voxe her i talrig Mængde, 

 mest C. officinalis. Her fæste de store Muslinger (Mytilus modiolus) sig, og i Klippe- 

 rifterne findes den læderagtige Actinie (A. coriacea) , ogsaa Lucernarier, Ascidier, 

 Spoiigier, Alcyonier. Paa sandig Grund, hvor i de foregaaende Regioner faa eller 



*) Guvier's Rapport i Ann. d. Sc. n. Vol. 21. pag. 32^. 



2) Som bekjendt er Ebben i Nordhavet, ikke saa ubetydelig: jeg har her ved Floroen 



iagttaQ;et Soens Fald fra hoieste Flod til laveste Ebl)e at være 4—6, ja stundom ind- 



til 8 Fod. 



