71 



Legemer, som man traeffer Botryllerne paa, uden at være begavede med en fri Bevægelse. 

 Saaledes sorger derfor Naturen her, som allevegne, paa en mærkværdig Maade for Artens 

 Udbredelse. Mine Botryllusunger dode desværre altfor snart til at jeg kunde faae Oplys- 

 ning om hvorledes de sætte sig fast og hvilke Forandringer de i deres videre Udvikling im- 

 dergaae. 



Tab. 13. Fig. 34. a. forestiller et Æg af Botryllus , tåget ud af den fælles Analca- 

 vitet, og en Unge tågen ud af hiint, begge i naturlig Storrelse. 34. b. Ægget forstorret. 

 34. c og d. Unger, seete fra forskjellige Sider, forstorret. 34. e. en Unge, hvis Hale har 

 boiet sig ind imod Kroppen. 34, f. en Unge, hvis Polypers forlængede Basis har trukket 

 sig næsten ud af Haleroret. 34. g, h, i. dode Unger, h. seet ovenfra, de andre to Figurer 

 fra Siden. 



G e n. ^ g p r tø a > L i n n. 



Spee. ©KPV»atti)t:Vieflica,nov. 



Testa ovato-ventricosa, albido-rubella unicolore, strils transver- 

 sis lævibus, linea dorsali nulla. Animal pulchre luteum, alis vel lobis la- 

 teralibus pedis brunneis tuberculis conicis luteis. 



De ved deres Skallers skjonne Farver og Glands saa udmærkede og bekjendte Por- 

 cellainsnekker hore for storste Delen hjemme i de varmere Zoners Have ; ikke mange Ar- 

 ter forekomme i de tempererede Strog og, saavidt vides, hidtil ingen af denne Gasteropo- 

 deslægt her i Nordhavet. (Ved den engelske Kyst skal fiudes en Art). Overraskende var 

 det mig derfor ved den Bergenske Kyst at træffe en liden Art, som der aldeles ikke 

 er sjelden. 



Lamarck *) beskriver en Conchylie under Navn af Cypræa coccinella, hvis 

 Findested ilike angives, og hvormed Skallen af den Art, vi her tale om, temmelig noie 

 stemmer overeens. Dog adskiller den hos vor norske Art sig ved dens constante Farve, 

 som aldrig er plettet, men eensfarvet meget bleg kjodrod eller næsten rodlighvid. DeExem- 

 plarer, jeg besidder af Cypræa coccinella. Lam., have alle paa Ryggen af Skallen paa en 

 kjodfarvet Grund nogle (sædvanlig 3) morkebrune Pletter, samt en hvid ubestemt Linie ef- 

 ter Længden som Mærke efter det Sted, hvor de paa Ryggen tilbageslaaede Sidelappes Ran- 



») Hist. nat. d. anim. s. vert. Vol. 7. P. 404. 



