266 



Ampliithoe Serra Kr. 



(Onlsciis scrratus Fahr. Fii. gr. n. 237.) 

 (Tab. II, fJij. 8.) 



Formen er sammcntrjkl;ct, Ijntlcre for og- hag, temmeligt tyL 

 derimod i Widteii ojj mod Legemets underste Flade; Ryggens Sliddel- 

 linie danner en skarp Kjiil, som fra Kroppens fjerde Ring' antager 

 Udseende af en Sang. 



Længden af det storstc Individ, jeg har iindersiigt, var fra 

 Panderanden til Halespidsen 4-^"'. Sammenljojet derimod i den sæd- 

 vanlige Stilling, i bvillien Omridset næsten udgjiir en Halvcirkel, og 

 Legemets Form fremstiller en i Midten overskaaren Diskus, var Dyrels 

 Længde kun 5"'. Hiijdcn udgjijr omtrent l^'" lios det udstrakte Djt, 

 maalt paa sædvanlig Maade; men viser sig storre hos det sammenbojede. 



Hovedet er lidet, langs 31idten af den tiverste Flade forsynet 

 med en skarp Kam, hvilken fortil forlænger sig til et sammentrykket, 

 ved Roden temmelig bredt, i Enden tilspidset, lodret nedstigende Horn. 

 Dette Horn er næsten saa langt, som de to forste Led af de oversle 

 Foleres Skaft; paa Siderne viser det en ophiijet Længdelinie. 



De ijverste Fiilerc ere temmelig korte: de have en Længde af 

 bcnimod 1^'", eller næsten som Kroppens fem forste Ringe; af Bygning 

 ere de temmelig plumpe, tykke ved Roden, meget spidst tilliibende i 

 Enden. Skaftet er kun lidet kortere end Sviiben; i denne talte jeg 

 12 Led, hvilke alle i Enden af den overste Rand vare forsynede med 

 et Par Borster. 



De nederste Fiilerc, hvis Form ligeledes er plump, ere kortere 

 end de overste, og naae ikke engang i'" Længde. Det v^ ikke være 

 overfliidigt at bemærke, at man fiirst, efter at have adskilt dem fra 



