158 



melig lavvandede. En Mængde af de mindre Vandhuller ud- 

 tørres helt i August-September; mange af de flade Smaasøer 

 gro efterhaanden til med Mosser. 



I geologisk og pet rografisk Henseende er Øen yderst 

 ensformig: Overalt Urfjæld, Gnejs, hist og her Glimmerskifer, 

 hyppig gennemsat af Granit- eller Pegmatitgange og en Del 

 Grønstensgange. Af særlig Interesse i botanisk Henseende ere 

 nogle meget skraatstillede, stærkt skifrede, temmelig fmbladede 

 Glimmerskiferlag, som findes i Nærheden af Havnen; deres 

 Strygning er omtrent NV. — SO. med betydehgt Fald indover 

 mod NO.; de i det følgende ofte omtalte Bakker: Blaabær- 

 højen, c. 250' (SOM.) (afsat paa liroquisen p. 156 med Højde- 

 angivelse) og Skibakken høre til dette System. Skibakken 

 er mere isoleret beliggende , medens Blaabærhøjen er et enkelt 

 Led i en lang Række Bakker af samme Bygning, der strække 

 sig fra Øens Sydøstpynt parallelt med Elvdalen i nordvestlig 

 Retning. 



De kvartære Jordlag ere af ringe Mægtighed. Isen er i 

 Glacialtiden gaaet hen over hele Øen, eroderende og polerende 

 overalt; Bundmorænens Stene, ofte af anselig Størrelse, Grus 

 eller Ler lindes spredt over hele Øen og i Fjorden, overalt 

 hvor der skrabedes. Mellem de erraliske Blokke fandtes talrige 

 Stene fra Røde 0- Partiet (rødt Konglomerat og Sandsten), 

 Basalt, en meget storbladet, let forvitrende Gnejs, som er 

 almindelig udbredt i det inderste af Fjorden m. m. De løse, 

 erratiske Gnejs-Blokke, som ligge udsatte for Føhnvinden oppe 

 paa Plateau'et, ere stærkt eroderede paa Vindsiden; en stor 

 Blok af 3 Alens Højde paa den vestlige Del af Øen var saa 

 udhulet, at man kunde sidde fuldstændig gemt inde i den. Den 

 største Blok maalte 15' i Højden og 20—25' i Diameter. I den 

 nedre Del af Elvdalen og paa forskellige Steder oppe paa Øens 

 Plateau findes store, afrundede Banker, dannede af Smaasten 

 og Grus, vistnok Aasdannelser. 



De bratte Glimmerskiferskrænter forvitre stærkt , ellers er 



