216 



kortere Afbrydelser indtil den 7. ink!., og først den 8. om 

 Aftenen var Sneen saa fast, at vi kunde trække videre. 



Mens Føimen rasede hæftigst, gjorde jeg en Exkursion op 

 paa den bag Kobberpynten liggende Odde, som skyder sig ud 

 mellem Vestfjorden og II o lige Bræ; vi kaldte den Langenæs. 

 Bjærgarten er her en meget storbladet Gnejs med dominerende, 

 store Glimmerblade. 



Intetsteds har jeg set Føhnens eroderende og udtørrende 

 Kraft aabenbare sig tydeligere, og intet Under! Planterne her- 

 oppe staa nemlig under dobbelt Ild, idet Føhnen ikke blot 

 blæser ud ad Vestfjorden , men ogsaa i vilde Kast styrter sig 

 tværs over Langenæs fra Rolige Bræ. Øst for det store Fjæld- 

 massiv, som vi kaldte Runde P'jæld, bliver den tvungen ind 

 gennem et snævert Pas og forener sig over Langenæs med de 

 brusende Luftelve fra Vestfjorden. 



Paa dette Terræn var det i 500—1000' (c. 160—320 M.) 

 Højde paa Steder, der ikke vare særligt beskyttede, næppe 

 muligt at træffe en Pilebusk, hvis Knopper ikke vare iturevne, 

 og hvis unge Rakler ikke vare visne og knastørre ; de ældre, 

 visne Birkegrene vare alle skinnende hvide og afbarkede, ofte 

 var ogsaa en Del af Veddet affilet og blankpoleret. Der var ikke 

 en Liken at se paa Vindsiden af Stenene , og de urteagtige 

 Planter vare — om muligt — endnu mere afgnavede og for- 

 krøblede end paa de snebare Kuller paa Danmarks 0. Carex 

 nardinas tætte Tuer viste særdeles instruktivt Føhnens dobbelte 

 Retning. 



Om Formiddagen den 6. Kl. 8, da jeg traadte ud af Teltet, 

 saa og hørte jeg stra.v adskillige metalglinsende, sorte Fluer 

 [Calliphora gronlandica] , som livligt summede omkring i det 

 varme Solskin og klare Vejr (Temp. var da -|- 6°) ; de havde 

 aabenbart ladet sig lokke frem af deres Vinterdvale, Kl. 9 Em. 

 saa jeg en iMikrolepidopter lidt oppe i Landet; Temp. var da 

 -^ 2°, svag ostlig Brise ind ad Fjorden. 



Temp. sank Natlen mellem den 7. og 8. til -f- 10°, Kl. 8 Fm. 



