219 



Birødder, især paa fugtig liiiiul , færre paa tøf, gruset-stenet 

 Bund. 



Pedicularis lapponica er nøje knyttet til Betula, paa hvis 

 Rødder den vistnok snylter. Birken synes ikke at være saa 

 tilbøjelig som Salix glauca til at rejse Grenene fra Jorden, 

 vistnok kun, naar den tvinges dertil af Lysmangel mellem Pile- 

 krattets Grene. Rene Birkekrat saa jeg aldrig, derimod ofte 

 ublandede Pilekrat. De omtalte to Pilearter, især Salix glauca 

 \3ir. subarctica^), danne Hovedbestanddelen af Krattene. Grenene 

 ere altid krogede og knudrede, langt stærkere end Birkens; 

 naar de ligge som Espalier op ad en Klippe, kunne de naa 

 Mandshøjde eller derover. Det er ikke sjældent, at Grenene 

 ikke rejse sig strax, men ligge hen ad Jorden en Strækning, 

 før de søge til Vejrs. 



Det var yderst sjældent at se en Knop , der var opreven 

 og ødelagt af Føhnen ; Krattene udvikle sig aabenbart kun, 

 hvor der er Læ, helst holde de sig inde under" lodrette Klippe- 

 vægge. Kihl man, der har gjort saa glimrende Iagttagelser 

 over Trægrænsen paa Ko la- Halvøen, omtaler i sine "Pflanzen- 

 biologische Schilderungen» p. 73, at Birken (dér Betula odorata) 

 i de nordligst beliggende, udsatte Krat danner «tisch- oder heck- 

 enfOrmig geschorene Strai'icheri) , der ere karakteristiske for 

 Tundraen Nord for Trægrænsen og ligeledes for Tundra- 

 landskabet i det indre af Kola ; saadanne Buskformer fandtes 

 ikke her, heller ikke har jeg set dem andetsteds i Grønland. 

 Kihl man omtaler ogsaa, at de Grenespidser, der rage op over 

 en vis, af Snedækkets iMægtighed normeret Højde, dø bort, og 

 mener, at ligesom det er "hauptsiichlich die Monate lang dau- 

 ernde ununterbrochene Austrocknung der jungen Triebe zu 

 einer Jahres/.eit, die jede Ersetzung des verdunsteten Wassers 



') Som Skælnemærke mellem de to Arter, naar ile vare blad- og frugtlose 

 om Vinteren, benyttede jeg Behaarlngen paa Biadknopperne, Grenene og 

 de alTaldne, visne Blade. 



15 



