230 



store Blokke susende ned, sprang i vilde Buer ud fra Fjældet, 

 sl«dte atter og atter mod Skrænten og endte tiisidst deres 

 Bane rned et dumpt Plump dybt nede 1 Driven; nogen Tid 

 efter kom det store Tros af Smaasten med en Lyd, der mindede 

 om Rullestenenes Raslen ved en flad, stenet Kyst i Brændingen. 

 Naar man har været Vidne til et saadant Fænomen, da forstaar 

 man, at al Plantevæxt er umulig paa disse Skrænter, og at 

 dømme efter de Mængder af Blokke, der laa spredte ud over 

 Kløftens Sne, er Fænomenet ganske dagligdags. 



Paa de stejle Fjælde ovenfor, der hæve sig til 5 — 6000 

 (indtil c. 2000 M.), varede ofte omtalte »sorte Striber« yderst 

 almindelige helt op til Toppen. De Likener og Alger, der 

 danne disse Striber, leve i Sandhed under mærkværdige Forhold: 

 om Sommeren i stadig Tørke, bagte af Solen Nat og Dag, op- 

 varmede til mindst -f 50^; da de allid voxe paa stejle Skrænter, 

 blive de aldrig dækkede af Sne om Vinteren, men ere direkte 

 udsatte for den strængeste Vinterkulde. Hvor utroligt det end 

 lyder, ere de sikkert hvert Aar udsatte for Temperaturvexlinger 

 af c. 100°. Kun naar Smeltevandet, paa hvis Vej de voxe, 

 flyder ned ad Klipperne , altsaa i det korte Foraar og paa de 

 yderst faa Regnvejrs- og Snevejrsdage om Sommeren, faa de 

 Fugtighed ; da svulme de efter fattig Evne og udfolde sig i al 

 deres «Pragti>, ellers staa de indtørrede og skrumpne. 



Hvilken vidunderlig Haardførhed hos disse smaa Cellers 

 Protoplasma! Hvor i Verden træffer man vel Planter, der leve 

 under ugunstigere Forhold? 



Wittrock skildrer M de vanskelige Kaar, hvorunder Sneens 

 og Isens Flora frister Livet; men denne interessante Flora har dog 

 — saa vidt jeg kan skønne — betydelig bedre Livsbetingelser 

 end de « sorte Striber" "s Flora. Det er forholdsvis smaa Tempe- 

 ratursvingninger, den er udsat for. den vil sikkert om Vinteren 



^) Om Snons och isens flora« i Noideii skiu Id: <'Studier ocli luisk- 

 ningar o. s. v. p. 98 If. 



