235 



13. Hjørnedal. 



IIJHrnedalen er en bred og dyb Dal, som strækker sig i 

 Hovedretningen 0. — V. : den gennemstrømmes at' en betydelig 

 Elv, som i sit nedre Løb nn luivde en Bredde af 3 — 4 Alen og 

 V'2— ^/4 Alens Dybde. Elven var brndt op og førte brnngult, 

 ikke leret Vand, et Tegn paa, al den ikke er en Gletscberbæk; 

 Gletscberbækkens Vand er nemlig altid leret og mælkefarvet. 

 Langs Elven strakte sig tiere Mil op i Landet smnkke, tydelige 

 Terrasser, ordnede i 3 Trin, dannede af lliillesten, Grns og 

 lidt Ler. Paa Terrassernes Flader laa Sneen endnu paa de fleste 

 Steder. Paa de faa snebare Partier , som især fandtes langs 

 Randen af Terrassernes Affald ned mod Elven, var der ofte en 

 meget frodig Kratvegetation sammen med de tit omtalte, store 

 Tuegræsser; disse Krat fandtes især nordenfor Elven, hvor 

 der er bedst Læ for Fobnen . men ogsaa paa den sydlige Side. 

 Føhnen bar — som rimeligt er, da Dalens ydre Del er vin- 

 kelret paa Fjordretningen — ikke synderlig direkte Virkning 

 her. I en Dal som deiuie har \ egetationen kun (lavn af Føhnen 

 elier i hvert Fald ikke synderlig Skade af den; Planterne ere 

 fri for dens direkte Kast og dermed følgende "Erosion og Ud- 

 tørring . nyde derimod godt af Varmen og Smeltevandet fra 

 Højderne. Det syntes for Resten, efter Snedrivernes Uetning i 

 Dalen at dømme, som om der blæser en svag Føhn ud ad 

 Dalen, men den er øjensynlig af ringe Betydning. 



De stejle Terrasseskræuter ned mod Elven ere i Reglen 

 fuldsta'udig vegetationsløse, især naar de bestaa af Sand; hist 

 og her saa man , hvorledes hele Kubikfavne af Overfladen 

 med dens Vegetation vare skredne ned som Følge af Under- 

 minering; disse "V^andrekrat" syntes foreløbig al trives meget 

 godt. Paa en Del sandede Skrænter fandl(!s Tnegræs -Vege- 

 tation: Calamagrostis purpurascent> ^ Poa glauca, Foa pratensis 

 var. angustifolia , Carex nardina og Chamameriiim lalifoUnm^ 

 men Intel Krat. De \ andløb , som i sin Tid have .udskaaret 



16 



