af de almindelige, smaa Discomycet-Likener paa fast Fjæld, 

 det var alt. 



Jeg samlede følgende Likener: Lecidea lithophila, Placodium 

 chrysoleucum, Lecanora varia f. polyiropa, Aspicilia gibbosa, Pan- 

 naria sp. og Cetraria ( Fahlunensis ?J. 



Det er ingen (3verdrivelse , at de 99°/o af Overfladen vare 

 fuldstændig vegetationsløse. Grunden hertil er — som ovenfor 

 nævnt — den stærke Forvitring og Basaltgrusets Tørhed. Alle- 

 rede paa denne Aarstid var der saa knastørt heroppe paa 

 Toppen og paa alle de jævnere Skraaninger , at det fine Støv 

 hvirvledes op, naar man gik hen over det, og saa godt som 

 al Sne var forsvunden undtagen i enkelte dybe Kløfter mod 

 \ord. 



I en af disse Kløfter trivedes en meget fattig Vegetation. 

 Elven, der havde sit Udspring fra en vældig Snedrive i Kløftens 

 Bund, fyldte naturligvis nu kun en yderst ringe Del af denne, 

 men Vaarllommen skyller hvert Aar alle mindre Stene og alt 

 løst Materiale bort. Kun paa de Steder, hvor Elven dannede 

 Vandfald, fandtes der inde under selve disse Fald en rig Mos- 

 vegetation [Philonotis fontana ynder saadanne Voxestederi og 

 Masser af gulblomstrede Hhodioler, Potentiller og Ranunkler. 

 Endnu i c. 3700' ( 1 165 M.i Højde strakte smaa, kraftige Moskær 

 sig langs Bredden af El\eu, hvor blot Terrænet tillod deres 

 Idvikling. 



Paa de golde, tørre Basaltnader i 2000— 3000' Højde vare 

 de almindeligste Fanerogamer: Salia; arctica f., Poa giauca, Saæi- 

 fraga nivalis og rivularis, Ranunculus pygmæus, Arabis alpina, 

 Trisetnm subspicatum , Cerastiwn trigynum og alpinum, Oxyiia, 

 Luzula confiisa og Ai^abia Holbøllii; alle i smaa, fortørrede 

 Individer. 



