286 



delbare Nærhed (jfr. f. Ex. foran p. 222 og <.Medd. om Grøn- 

 land.., XV, p. 24 og- 25). 



Phytostatlk. Scoresby Sund udmærker sig ligesom det 

 tilsvarende Parti af Vestgrønland ved sine afvexlende geolo- 

 giske Forhold. Disse øve dog kun indirekte Virkning paa 

 Vegetationen , nemlig forsaavidt som de betinge forskellige 

 Terrænforhold. Jamesons Lands Sydkyst, der er dannet af 

 mesozoiske, sedimentære Bjærgarter og dækket med forholdsvis 

 betydelige diluviale og alluviale Lag, byder naturligvis alene paa 

 Grund af sin Overfladeform langt bedre Vilkaar for Vegetationen 

 end Basaltformationen paa Fjordens Sydside med de stejle Brat- 

 ninger og gletscherklædte Plateau'er. Snedækket om Vinteren 

 vil være afhængigt af Terrænets Overfladeformer; Grunden til, 

 at Lyngheden er saa fremtrædende paa Jamesons Land (p. 128) 

 og de jævne Sandstensskraaninger paa Miines Land (p. 149), er 

 sandsynligvis Terrænets Form og det deraf følgende betydelige 

 Snedække i Vintertiden. Det er derimod ikke muligt at paavise 

 nogen større Forskel i Vegetationens Præg eller en eneste Art, 

 som er udelukkende eller særlig knyttet til bestemte Bjærgarter. 

 Selv Kalkstenen i Neills Klipper og det kalkrige Konglomerat 

 paa Røde bære ikke en eneste Art, som ikke flndes paa de 

 andre Bjærgarter, og heller ikke ere Individerne eller Vegeta- 

 tionsformationerne kraftigere eller anderledes udviklede. Stor 

 Fattigdom paa Likener synes dog at være en Ejendommelighed 

 for disse to Bjærgarter, ligesom ogsaa for Lerskifrene i Neills 

 Klipper M og for Basaltformationen. 



') DeUe stemmer overens med, hvad Th. Fries (Ofvers. af K. Sv. Vet. 

 Ak. Forh. 1869, p. 124) bemærker, at Busk- og Bladlikener paa Spitz- 

 bergen ere "forkrøblede og næsten banlysten fra Kalk- og Skiferterrænet, 

 men kraftige paa Granitten. Omvendt findes der, if. samme Forf. , kun 

 et ringe Antal Fanerogaraer paa Granitten , langt flere paa Kalk og 

 Skifer; dette er ikke Tilfældet i Grønland, og A. G. Nathorst siger 

 ogsaa (Spetsbergens karlvii.xter , K. Sv. Vet. Akad. Handl. Bd 20, nr. (5, 

 p. 56): «mig veterligen iir ingen af Spetsbergens kårlvåxter — om man 

 undantager de få arter, hvilka hittiis endast iakttagits på ett stalle — 

 uteslntande inskrånkt till någon beståmd bergart«. 



