304 



Stof, har en tørveaglig Karakter, og mener, at Planterne i en 

 saadan Jordbund — ligesom i Skandinavien — ere tilbøjelige 

 til at forkrøble. Dette Forbold er muligvis ogsaa af Betydning, 

 men dog næppe den vigtigste Faktor. 



Krat iagttoges til en Højde af c. 2000' (625 M.) o. H., 

 og det skyldes sikkert kun Terrænforholdene, at de ikke gik 

 højere til Fjælds (p. 231). De kræve Snebedækning om Vinteren, 

 men blive tidligere snebare end Urtelien. 



Krat saa jeg ikke Øst for Gaaseland , o: c. 20 Mil indenfor 

 Fjordens Munding. 



Ur te li en findes i Scoresby Sund paa lignende Lokaliteter 

 som i Vestgrønland o: paa fugtige, muldede Skrænter i Læ for 

 Vinden, helst mod Syd. Den mest udprægede og frodigste 

 UrteU, den p. 266 omtalte paa Gaaseland, havde dog Exposition 

 mod Øst. 



Urtelien kræver tidligt og betydeligt Snedække; den første 

 Efteraarsføhn dynger store Snemasser op over dens Planter M- 

 Her traf man de »sydligste", ømtaaligste Arter: Botrychiwn 

 Lunaria^ Ranunculus afjinis, Veronica alpina^ Alchemilla vulgaris, 

 Potentilla maculata, Thalictrum alpinnm, Draha crassifolia^ Hie- 

 racium alpinum m. fl. Naar jeg paa Slædeturene i INIaj-Juni ikke 

 fandt Urtelier i Vestfjord og Gaasefjord, hidrører dette sand- 

 synligvis fra, at de have været dækkede af Sne; maaske er dog 

 Sommeren i det inderste af Fjordene for tør for denne Vege- 

 tationsformation. 



Urteli iagttoges paa Gaaseland indtil c. 3000' (940 M.) o. H. 



Naar Sydskrænterne i de arktiske Egne altid have en meget 

 rigere Vegetation end Skrænterne med Exposition mod de andre 

 Verdenshjørner, skyldes det naturligvis først og fremmest Solens 

 Indflydelse, paa mange Steder dog ogsaa Vinden. Den frem- 



1) "Those piaces, where ttie snow collects into the deeper drifts, are found 

 to be the scene of the more luxuriant vegetation in spring.« Turner: 

 Contributions to the natural history of Alaska 1S86, p. 15. 



