308 



I foranstaaende Tabel vil man finde en Oversigt over 

 Følmerne ved Danmarks fra Septbr. 1891— Juli 1892. Det 

 fremgaar af Tabellen (hvilket ogsaa er kendt fra Grønlands 

 Vestkyst), at Føhnen blæser oftest og kraftigst i Vinterhalv- 

 aaret, at Luftens Fugtighedsgrad kan blive meget ringe og 

 Vindstyrken meget betydelig. 



Gik man i Vintertiden, da den eneste snebare Vegetations- 

 formation var Fjældmarkens mest forkuede Dele, fra S. til N. 

 op over Danmarks , saa man til venstre Sten og Fjæld- 

 skrænter beklædte med smaa Gyrophorer, Parmelier, Mosser 

 o. s. V., til højre derimod kun nøgne, graa Stenflader. Kun 

 yderst faa Likener kunde voxe paa de for Vinden udsatte 

 Flader. Xanthoria elegans f. pygmæa, Acarospora sp. (brun, 

 steril), Lecanora badia, Placodium chrysoleucum f . , Rhizocar-pon 

 geographicuni f. monstrosa og Gyropliora arctica vare de mest 

 haardføre Arter; men paa saadanne Lokaliteter vare de dog 

 altid forkrøblede og ofte næppe til at genkende. Gyrophorerne 

 tabte ganske Bægerformen og bleve kompakte, smaa Halvkugler. 

 Paa de erratiske Sten , der laa spredte paa Kullerne , fandtes 

 der dog altid paa Stenens Vindside lige ved Jordoverfladen et 

 Bælte af skorpeformede Likener; umiddelbart nede ved Jord- 

 overfladen blev Vindens Kraft aabenbart brudt saa meget, at 

 Likenerne kunde udvikle sig dér. Noget lignende iagttoges 

 paa Fanerogamerne fra disse Lokaliteter: de vare dræbte paa 

 Vindsiden, og kun fra Tuens Underside søgte et enkelt eller et 

 Par Skud lige op i Vindens Retning, tæt presset til Jorden og 

 søgende Læ mellem foran liggende smaa Stene eller benyttende 

 sig af de mindste Ujævnheder i Terrænet. 



Alle Grene og Stammer af de nedhggende Buske vare 

 excentriske , ofte næsten knivskarpt afgnavede af Vinden , saa 

 at Marven laa helt oppe paa Grenens Overside eller endog var 

 helt borteroderet. 



