23 
försöken. Jag vill ej tala derom, att det skulle vara höj- 
den af dårskap att tilltro sig kunna på detta sätt t. ex. 
åstadkomma en afkomling af granen och tulpanen, med 
den förras stam och blad, den senares blommor, eller en 
växt med blåkålens blad och smultronens frukt; äfven 
mellan mycket nära förvandta växter, der man kunde på 
förhand antaga, att en ömsesidig befruktning kan ega rum, 
t. ex. mellan äpple och päron, melon och gurka, har detta 
visat sig vara fullkomligt omöjligt. 
Dylika hinder vid tillfällen, der man minst skulle 
kunna vänta det, anträffas ej sällan. Många växter hafva 
t. ex. oaktadt mångåriga, ihärdiga och oförtröttade försök 
ej det ringaste låtit förändra sig, utan till alla delars 
form, färg och öfriga beskaffenhet bibehållit sitt ursprung- 
liga utseende. Till och med de växter, som synas så att 
säga mest böjliga och medgörliga för menniskans infly- 
tande och tillfölje deraf antagit de flesta formerna, visa 
ej sällan, att denna böjlighet är begränsad på ett sätt, 
som menniskan ej mäktar förklara eller öfvervinna. Det 
torde ej vara obekant, att i slutet af det 17:de och början 
af 18:de århundradet tulpan-odlingen med sådant raseri 
bedrefs i Holland, att många familjer ruinerades blott ge- 
nom slöseri i inköp af dylika växter och att dagens kurs 
på de särskilda sorterna noterades på börserna; men bland 
alla de 100:tals former af alla färger, som då frambragtes, 
lyckades man aldrig att uppdraga någon med blå blom- 
mor. På samma sätt har man i våra dagar, trots de ihär- 
digaste bemödanden, understödda af stora utlofvade belö- 
ningar, ännu ej lyckats att frambringa en blå Dahlia, 
oaktadt denna växt för öfrigt villigt antager snart sagdt 
hvilken färg som helst — och likartade företeelser visa 
