27 
verldens eröfrare hade sina boningar — och likaledes ligga 
nu i Kalabrien, Grekland, Spanien stora sträckor, som förr 
skyddats af skogarnes välgörande inflytande, utsatta för 
solens förbrännande strålar. Mångenstädes i Egypten och 
medlersta Asien ligga nu de förr af palmlundar omgifna 
templen begrafda af öknens sand eller framskymta de derur 
såsom spillror af en förgången storhet. Och ej blott snart 
sagdt all vegetation förtorkas och tillintetgöres på detta 
sätt — sjelfva innevånarnes kraft och själsspänstighet du- 
kar under. 
Det är för öfrigt ej blott i Europa och i gamla kultur- 
länder, som ett dylikt skådespel möter våra blickar; äfven 
på många andra ställen finna vi det upprepadt. Vid Val- 
paraiso t. ex. "), der ännu för 2!/, sekel sedan stora, täta 
urskogar prunkade, möter blicken nu blott kala bergslutt- 
ningar, hvarest nästan all vegetation är omöjliggjord. 
Man har nemligen gjort den erfarenheten, att äfven om 
nederbörden på skogshärjade trakter ej helt och hållet 
upphör, så blir dock det regn, som för hvarje år nedfaller, 
mindre jemnt fördeladt, i det att häftiga störtregn omvexla 
med långvarig torka, båda till men för vegetationen. Vid 
Valparaiso har denna omständighet i högsta grad visat 
sitt skadliga inflytande: de häftiga störtregnen hafva nem- 
ligen från de skoglösa bergsluttningarne nedspolat nästan 
all matjord, så att nu endast spridda, förkrympta buskar 
— ömkliga påminnelser om de herrliga urskogar, som 
ännu smycka bergen kring den närbelägna Qvinters-bay — 
visa sig på de ödsliga bergssluttningarne. -— Exemplen på 
detta sorgliga förhållande skulle kunna mångfaldigas — 
men det anförda må vara nog. 
”) Poeppig, Reise in Chili und Peru, I., pag. 67. 
