31 
det sorgligt betecknande namnet 'Svältorna'; då vi be- 
sinna, att här, der nu knappast skönjes en och annan för- 
krympt enbuske, utan idel ljungbevuxna kullar och hedar, 
höljda af otaliga större och mindre vräkstensblock, fordom 
frodats stora resliga skogar af ek och bok, tall och gran, 
mellan hvilka och i hvilkas skydd välbyggda gårdar med 
böljande åkertegar lågo strödda på heden; då man ytter- 
ligare erfar, att innevånarne 1 dessa trakter, med dylika 
varnande skräckbilder för ögonen, dock ännu i slutet af 
förra och början af detta århundrade så totalt tillintetgjort 
i närheten växande herrliga ek- och barrskogar, att blott 
risig ljung nu der framsvälter sitt Hf på den utmärglade 
marken, — då man besinnar dessa och liknande förbhål- 
landen, vet man i sanning ej, om sorg eller harm skall 
fylla själen. Huru träffande förefaller ej vid åsynen af 
dylika misshandlade trakter den Småländska bondens be- 
nämning på ljungen: "jordens grå hår"; huru nedslående 
borde ej den tanken vara för menniskan, att hon — den 
förnuftigaste af jordens skapade väsenden — är den, som 
framkallat desamma! Och kan man ej häri skåda en 
straffande nemesis, som vänder menniskans misshandling 
af naturen till ett straff för henne sjelf; se vi ej häri än 
1 dag uppfyllandet af Herrens straffdom, att jorden blir 
för menniskans skuld förbannad, så att '"törne och tistel 
skall hon bära"? 
Vi hafva nu sett ett — och dertill måhända det kraf- 
tigaste — medel, hvarigenom menniskan förändrat vegeta- 
tionens utseende, nemligen skogarnes utrotande. Ett annat, 
föga mindre vigtigt finna vi i våra kulturväxters odling. 
Hvilket förändradt utseende ett land erhåller derigenom, 
att stora landsträckor komma att upptagas af en enda 
