36 
nordbo så kära Linnea borealis. Huru hafva dessa dit- 
kommit? Att deras frön varit blandade med barrträds- 
fröna är föga troligt, och man har derföre bland andra 
hypotheser äfven framkastat den, att dessa växter fort- 
lefvat ett tynande lif, måhända utvecklande blott ett eller 
annat blad årligen (och derigenom wundandragande sig 
botanisternas uppmärksamhet) sedan den tid, då barrsko- 
gar förr här funnos, och att de nu, sedan de ursprungliga 
förhållandena återkommit, ånyo till fullo utvecklat sig. 
Huruvida ett sådant antagande är rigtigt eller icke, är 
naturligtvis svårt eller rättare omöjligt att afgöra; må- 
hända torde man med minst lika grad af sannolikhet kunna 
antaga, att flyttfoglar från de svenska och norska barrsko- 
garne, hvilka på sin färd mot södern naturligtvis med för- 
kärlek utvälja likartade lokaler i andra länder till sina 
rasteställen, kunnat på ett eller annat sätt hafva hit med- 
fört frön af ifrågavarande växter. 
Vi hafva i det föregående antydt tvenne sätt, på hvilka 
menniskan mera direkt ingriper i vegetationens förändring; 
men det finnes dessutom ett annat i hög grad vigtigt, ge- 
nom hvilket detsamma åstadkommes. Detta är genom sam- 
färdseln olika nationer emellan, denna må nu försiggå ge- 
nom handel, emigration eller på något annat sätt. Komma 
vi till en större sjöstad, skola vi genast finna, huru der- 
städes, vid dess hamn, en mängd främmande växtarter 
uppträda, hvilkas frön genom barlast, packning kring varor 
0. S. v. medföljt, ofta från fjerran liggande länder; dessa 
frön hafva sedan grott, de uppkomna plantorna uthärdat 
det nya landets klimat och ofta nog vidare spridt sig. Ett 
slående exempel härpå lemnar Montpelliers hamn, Port 
Juvenal, hvarest man finner ej blott ett prof af snart sagdt 
