38 
lonister nedslagit sina bopålar, finner man de nämnda euro- 
peiska arterna sida vid sida af åtskilliga allmänna ost- 
asiatiska arter, och till och med vestra Afrika har, på 
samma gång det lemnat negerslafvar till Brasiliens befol- 
kande, lemnat åtskilliga af sina blomsterbarn till förökande 
af dess flora. — Ett likartadt, i hög grad intressant skåde- 
spel erbjuder S:t Helena. Belägen på omkring 200 mils 
afstånd från Afrika, 300 från Amerika och 100 från Ascen- 
sion (det närmaste landet), skulle denna ö knappast kunna 
till sin vegetation undergå någon synnerligen stor förän- 
dring genom nya växtarters inflyttning, såvida ej menni- 
skan dervid vore medverkande. Detta har hon emellertid 
1 hög grad varit, såväl direkt som indirekt. Då ön för 
omkring 360 år sedan upptäcktes, klädde väldiga skogar 
densamma — korteligen, den största yppighet var der rå- 
dande. Men 1513 infördes på ön getter, hvilka så otroligt 
förökade sig och så grundligt förstörde snart sagdt all ve- 
getation 7), att t. ex. guvernementet i början af detta år- 
hundrade nödgades årligen för kol (märk väl, i ett tropiskt 
klimat!) betala omkring 50,000 R:dr R:mt. Sedan dess 
hafva visserligen nämnda skadedjur blifvit utrotade, men 
tillika växter från de mest olika trakter af verlden in- 
förda, hvilka så grundligt undanträngt de ursprungliga 
blomsterinnevånarne, att dessa blott på några få punkter - 
på öns högsta bergstopp funnit en liten, årligen alltmer 
inskränkt fristad. 
”) Äfven på andra orter har genom af menniskan införda djur (för- 
nämligast getter, svin och kaniner) vegetationen blifvit förändrad, ja nä- 
stan helt och hållet utrotad. Så t. ex. har den förr skogbevuxna ön S:t 
Jago (Cap-Verd-öarne) genom det sistnämnda djurslaget blifvit gnagd helt 
och hållet naken. 
