40 
danske botanisten L1EBMANN på 14,000 fots höjd öfver haf- 
vet i Mexico på Pico di Orizaba bland annat våra euro- 
peiska Uhrysanthemum segetum, Aclhillea millefolium, Ra- 
phanus Raphanistrum; ja till och med på de fjerran be- 
lägna Falklandsöarne har man anträffat sådana europeiska 
kolonister som Stellaria media, Rumex Acetosella, Cera- 
stium vulgatum, Veronica serpyllifolia, Sagina procum- 
bens — allt arter, som höra till de allmännaste här i 
medlersta Sverige. — Man vore nästan frestad att påstå, 
att liksom europeisk kultur och bildning sträfva att ut- 
breda sig öfver hela verlden, detsamma är förhållandet 
med den europeiska vegetationen. 
Den lifliga beröringen mellan Europa och de öfriga 
verldsdelarne kan naturligtvis ej undgå att äfven på den 
förras flora utöfva ett visst inflytande, utan en vexelverkan 
har i detta afseende egt och eger fortfarande rum. På 
de mångfaldigaste, ofta besynnerligaste vägar hafva extra-: 
europeiska, förnämligast nordamerikanska, arter hit invan- 
drat, hvilkas uppräknande skulle blifva både tröttande och 
tidsödande. Ett exempel må blott i förbigående anföras 
såsom bevis på, huru menniskan, utan att ega aning derom, 
stundom kan gifva anledning till arters spridning öfver stora 
landsträckor. Det finnes nemligen en art benämnd Erigeron 
canadensis, härstammande såsom namnet antyder, från Ca- 
nada, hvilken numera knappast saknas 1 något europeiskt 
land. Om denna art uppgifves med bestämdhet, att i 
medlet af 17:de århundradet de första fröna kommo till 
Europa, till Paris, bland hö, hvarmed ett fogelskinn var 
uppstoppadt, och från denna bortkastade hötapp härstam- 
mar nu den ferestädes i Europa allmänna Erigeron ca- 
nadensis, hvilken för hvarje är allt mer och mer utbreder 
